У Х В А Л А

03.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашкович І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулвсь в суд із даною скаргою посидаючись на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2010 року у справі №2п-4427/10за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто на користь банку 390 837,80 грн.заборгованості за кредитним договором. В рахунок стягнення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

З метою добровільного врегулювання спору сплачено 282 502,35 грн., залишок заборгованості становить 131 234,56 грн.

Ухвалою суду від 04.05.2012 року розстрочено оплату заборгованості на 96 місяців.

Незважаючи на розстрочення виконання рішення та добровільне його виконання постановою від 22.03.2012 року ДВС Ужгородського МРУЮ накладено арешт на все майно боржника.

Вважає таке рішення ДВС протиправним та просить скасувати постанову.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали суд констатує наступне.

Постановою заступника начальника міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжега М.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа №2п-4427/10 виданого 30.11.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафу 21050 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 з метою забезпечення виконання рішення накладено арешт на все майно боржника в межах суми звернення стягнення 21050 грн.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 04.05.2012 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором становить 131 644 грн. й розстрочено виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2010 року по справі №2п-4427/10 на 8 років.

Тобто, боржником добровільно виконується рішення суду.

В частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд констатує, що порядок виконання рішення в цій частині врегульований ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю впорядку, встановленому п.8 частини першої цього Закону.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернене у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснються утримання, передбачені ст. 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовуються для задоволення вимог інших стягувачіву порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За таких обставини накладення арешту на все майно боржника не грунтується на законі. При цьому суд бере до уваги, що боржником добровільно виконуються зобов'язання за кредитним договором, тому скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 54,60 Закону України «Про виконавче провадження» суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Поновити строк на оскарження.

Скасувати постанову заступника начальника міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжега М.Р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.03.2012 року у ВП №31801065.

На ухвалу може бути подана апеляція.

Суддя: Івашкович І.І.