АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Нежури В.А., Усика Г.І.,

при секретарі: Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2014 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідачів передати йому первинні бухгалтерські документи ТОВ «Діамед» та договори між ТОВ «Діамед» та контрагентами на підставі яких здійснюється господарська діяльність за період 2010-2014 років за актом приймання-передачі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2014 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача подано апеляційну скаргу,в якій зазначається про незаконність і необґрунтованість рішення суду у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки, на його думку, судом не було досліджено головного доказу - лазерний диск із відеозаписом, який підтверджує факт того, що саме відповідачі забрали документи позивача. Крім того, судом не враховано, що при закінченні трудових відносин з позивачем, відповідачами не було передано ТОВ «Діамед» документи, які ними вироблялися та зберігалися. Тому позивач вважає, що відповідачами не були спростовані заявлені позовні вимоги, у зв'язку з цим просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Справа № 759/9710/14-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/1253/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лук'яненко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив про її задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити.

Відповідач ОСОБА_2. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується особистою розпискою представника, причини неявки суду не повідомила. Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, її неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, а саме позивачем не було надано доказів, які свідчили би про утримання відповідачами документів, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку за період з 01.01.2010 по 12.01.2014., а доказування позивача, на думку суду, ґрунтується лише на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 01.04.1996 займала посаду комерційного директора ТОВ «Діамед» (а.с.24). Відповідач ОСОБА_2 займала посаду Головного бухгалтера ТОВ «Діамед» з квітня 1996 року. (а.с.23)

Заявляючи позовні вимоги про зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передати ТОВ «Діамед» документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів (податкові накладні, видаткові накладні, тощо.), документи, які підтверджують виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 01.01.2010 по 12.01.2014. З наведеного вбачається, що позивач не наводить перелік документів, про повернення яких він просить, а тому позовні вимоги є неконкретизованими, що унеможливило б виконання рішення.

Також обґрунтовуючи позов позивач посилається на відсутність на підприємстві даних документів, вказуючи на їх перебування у відповідачів. В доводах апеляційної скарги наголошує, що факт вилучення відповідачами документації підприємства зафіксований камерами відеоспостереження, дані якої містяться на диску, наданого суду в якості доказу, що не був досліджений.

В судовому засіданні апеляційного суду здійснено демонстрацію відеозапису. На ньому відображено перебування декількох осіб в приміщенні, переважно чоловіків, певні особи здійснювали переміщення запакованих речей, тобто яких саме речей з даного відеозапису не вбачається. При цьому, ідентифікувати особи відповідачів не виявилось можливим через низьку якість запису.

Посилання позивача на те, що при закінченні трудових відносин з відповідачами не були передані документи, які ними вироблялися та зберігалися не можуть бути прийняті до увагу, оскільки відсутні дані про покладені на них обов'язки та перелік документів, які перебували у них на зберіганні.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній нормі та положенням ст. 60 ч. 1 ЦПК України позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Разом з тим апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з положень ЦПК України є обов'язком сторін у справі, зокрема позивача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, та правильно вирішив спір по суті.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: