У х в а л а

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, посилаючись на те, що вона є громадянкою ОСОБА_5.

У період з 03 вересня 2012 року по 21 січня 2014 року ОСОБА_2 перерахувала грошові кошти на ім'я ОСОБА_3 на загальну суму 5 500 Євро, які остання отримувала через відділення «ПриватБанк», що знаходиться по вул. Леніна, 10 в місті Генічеську.

Проведення даних операцій підтверджується чеками системи грошових переказів Вестерн Юніон.

Дані грошові кошти відповідач отримала шляхом обману з наміром безпідставно збагатитися за рахунок позивача. Між позивачем та відповідачем не укладався в письмовій формі ні договір позики, ні договір дарування на перераховані кошти, як це передбачено вимогами ст. ст. 1047, 719 ЦК України.

ОСОБА_2 зверталася до відповідача з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих нею грошових коштів на загальну суму 5 500 Євро, однак кошти не були їй повернуті.

Законна підстава повернення грошових коштів передбачена вимогами ст. 1212 ЦК України, яка передбачає загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Частиною другою цієї статті застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки кошти були перераховані у Євро, то грошове зобов'язання повинно бути виконано у гривнях, як це передбачено ч. 2 ст. 533 ЦК України. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. На момент подачі позову сума боргу в гривнях за офіційним курсом Євро до гривні становила в сумі 90 237 грн 41 коп., a на момент розгляду справи становить 132 990 гривень, у зв'язку з чим були збільшені позовні вимоги, так як збільшився офіційний курс Євро до гривні.

ОСОБА_2 просила задовольнити позов.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 132 990 грн та понесені судові витрати в сумі 902 грн 37 коп.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Установлено, що позивач, у період часу з вересня 2012 року по січень 2014 року, особисто перераховувала на ім'я відповідача кошти, на які саме цілі має витрати кошти відповідач ОСОБА_7 не вказувала (а. с. 5-10).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 отримала кошти безпідставно.

Отже скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано доказів набуття і збереження відповідачем її майна, яке підлягає поверненню, як набуте без достатньої правової підстави.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М.Коротун