АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі: Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах дитини - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська, ОСОБА_4, Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа № 135», Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», про негайне відібрання дитини у матері та передачі дитини органу опіки та піклування, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах дитини - ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про повернення дитини матері та визнання рішення виконкому неправомірним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради звернувся до суду з позовом, в якому просив суд відібрати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3, передати дитину органу опіки та піклування і покласти на цей орган питання влаштування дитини, посилаючись на те, що ця малолітня дитина зазнала фізичне насилля в сім'ї з боку матері, а саме нанесення тілесних ушкоджень (укусів, саден, подряпин), у зв'язку з чим Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради дитина була поставлений на облік, як дитина, яка зазнала фізичного насилля в сім'ї, та 29.09.2014 року на позачерговому засіданні виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради було прийнято рішення про негайне відібрання дитини від матері, а раніше з 2010 року в поле зору органу опіки та піклування неодноразово потрапляла сім'я ОСОБА_3, якій наголошувалося про її неналежне ставлення до виконання нею батьківських обов'язків відносно свого сина.

ОСОБА_3 пред'явлений до неї позов не визнала та подала зустрічну позовну заяву про повернення їй дитини та визнання рішення виконкому неправомірним з тих підстав, що її син ОСОБА_5 проживає разом з нею, братом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сестрою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, однією багатодітною сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, вона працює бухгалтером ТОВ "РУШ", на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку, їх сім'я знаходиться на обліку і отримує допомогу в Індустріальному управлінні праці та соціального захисту населення як багатодітна сім'я, як малозабезпечена сім'я, вона отримує допомогу, як одинока мати, ОСОБА_2 був оформлений і відвідував Комунальний заклад освіти "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №68" з 10.09.2010 року по 01.09.2014 року, ОСОБА_7 відвідує дитячий садок з 06.08.2011 року, ОСОБА_6 відвідує дитячий садок з 08.08.2012 року, при цьому діти хворіють рідко, мають охайний зовнішній вигляд, чисті, доглянуті, забезпечені одягом за сезоном, розвинені за своїм віком, активні, уважні, цікавляться матеріалом, який викладається на заняттях, проявляють інтерес до співпраці з дорослими дітьми, самостійні при виконанні завдань, володіють здібностями самообслуговування, а вона дуже турбується про їх і фактів насильства дітьми в родині не спостерігається.

26.09.2014 року їй стало відомо про поміщення сина ОСОБА_5 в Комунальний заклад соціального захисту притулок для дітей «Барвінок» Дніпропетровської міської ради, але її численні скарги в різні інстанції про неправомірне відібрання дитини і позбавлення її права спілкуватися з ним результатів не принесли та 29.09.2014 року її запросили на засідання виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, де в її присутності вирішили негайно відібрати у неї її дитину - ОСОБА_2, так як проживання з нею є безпосередньою загрозою його життю і здоров'ю; службі у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вжити заходів щодо відібрання дитини і вирішення питання щодо його подальшого влаштування; органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в термін, встановлений законом.

Вважаючи такі дії Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради незаконними, які порушили сімейне право її дитини на проживання в сім'ї, право на безперешкодне спілкування з матір'ю, ОСОБА_3 просила суд повернути їй малолітню дитину та визнати неправомірним рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 29.09.2014 року № 238 "Про негайне відібрання дитини ОСОБА_2 від його матері ОСОБА_3".

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року з виправленням в ньому недоліків ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про повернення дитини та визнання рішення виконкому неправомірним задоволено частково: повернуто малолітню дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (перебуває в Комунальному закладі соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», 49024 м. Дніпропетровськ, вул. Янтарна, 45) його матері - ОСОБА_3, а в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 про визнання рішення виконкому неправомірним та в задоволенні позову Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради - відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про повернення їй дитини та визнання рішення виконкому неправомірним задоволено: визнано неправомірним рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 29.09.2014 року № 238 «Про негайне відібрання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, від його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7», допущено до негайного виконання рішення в частині повернення малолітньої дитини та компенсовано за рахунок держави ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн..

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради просить скасувати зазначені рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, а в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалені рішення суду не відповідають.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 4 СК України.

Згідно з ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

У відповідності до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.

На підставі рішення районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з кримінальною міліцією у справах дітей, представниками закладу охорони здоров'я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку.

Про відібрання дитини у батьків орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує прокуратуру за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав.

Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Згідно п. 31 названого Порядку тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, у межах своєї компетенції здійснюють служба у справах дітей за місцем виявлення дитини та кримінальна міліція у справах дітей органів внутрішніх справ.

Дитина, яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово може бути влаштована у центр соціально-психологічної реабілітації дітей.

Тимчасове влаштування дитини до притулку, центру, соціально-реабілітаційного центру (дитячого містечка) здійснюється за направленням служби у справах дітей. Влаштування дитини до притулку можливе також на підставі акта кримінальної міліції у справах дітей про доставлення дитини до притулку.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Порядком розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України № 564/836/945/577 від 19.08.2014 року, визначено, що жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною в сім'ї або поза нею, у тому числі: втягнення дитини в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини або із застосуванням чи погрозою застосування насильства; примушування дітей до участі у створенні творів, зображень, кіно - та відеопродукції, комп'ютерних програм або інших предметів порнографічного характеру; ситуації, за яких дитина стала свідком кримінального правопорушення, внаслідок чого існує загроза її життю або здоров'ю; статеві зносини та розпусні дії з дитиною з використанням: примусу, сили, погрози, довіри, авторитету чи впливу на дитину, особливо вразливої для дитини ситуації, зокрема з причини розумової чи фізичної неспроможності або залежного середовища, у тому числі в сім'ї; будь-які незаконні угоди щодо дитини, зокрема: вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини.

Відповідно до роз'яснень п.15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з'ясовувати позицію й обґрунтування відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає разом з нею та іншими дітьми: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 38).

Згідно характеристики, наданої учителем класу та директором школи Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа № 135», ОСОБА_2 є учнем 1-А класу, на уроках дає відповіді на нескладні запитання, не читає, вірно рахує, подобається малювати. На заняття мати ОСОБА_3 приводить дитину із запізненням. ОСОБА_5 відвідує групу продовженого дня. Вихователь кожного дня вказує на погану поведінку дитини та його матері. 10.09.2014 року вихователь виявила на тілі ОСОБА_5 синці, які були нанесені його матір'ю, зі слів дитини (а. с. 17).

Згідно інформації Комунальний заклад освіти "Дошкільний навчальний' заклад (ясла-садок), діти ОСОБА_3, а саме: ОСОБА_2 був оформлений і відвідував його з 10.09.2010 року по 01.09.2014 року; ОСОБА_7 відвідує дитячий садок з 06.08.2011 р. по теперішній час; ОСОБА_6 відвідує дитячий садок з 08.08.2012 р. по теперішній час. Діти відвідують дошкільний заклад, мати ОСОБА_3 турбується про своїх дітей, фактів насильства дітьми в родині не спостерігається, хоча старша дитина - ОСОБА_2 іноді приходив з синцями, але пояснював це тим, що сам забився під час ігор, діти радіють зустрічі з мамою (а. с. 42-43).

На підставі актів медсестри СШ № 135 від 18.09.2014 року та 26.09.2014 року було проведено бесіду та огляд ОСОБА_2 в присутності психолога навчального закладу, представників служби у справах дітей, центру для сім'ї, дітей та молоді, кримінальної міліції у справах дітей, де було з'ясовано, що дитина з ознаками тілесних ушкоджень отриманих в сім'ї, у вигляді синців, подряпин, саден. Зі слів дитини це зробила його мати (а. с. 10-11, 13).

26.09.2014 року ОСОБА_2 влаштований тимчасово до вирішення питання подальшої долі дитини в Комунальний заклад соціального захисту Центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Барвінок" на підставі Акту "Про доставлену дитину", складеного комісією у складі представників служби в справах дітей, кримінальної міліції у справах дітей, адміністрації КЗО СЗШ № 135 (а. с. 14).

За висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 3759 від 26.09.2014 року у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя праворуч, епігастральної області, області шийного відділу хребта, що спричинені від дії твердого предмету (предметів), можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і зуби людини; у вигляді синців голови, садна шиї, синців та садна задньої поверхні грудної клітини, садна верхньої кінцівки, які спричинені від дії тупих твердих предметів. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки (а. с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 238 від 29.09.2014 року вирішено негайно відібрати від матері ОСОБА_3 її дитину - ОСОБА_2, так як проживання з нею є безпосередньою загрозою його життю і здоров'ю; службі у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вжити заходів щодо відібрання дитини і вирішення питання щодо його подальшого влаштування; органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в термін, встановлений законом (а. с. 5-6).

Проте, виходячи з того, що дане рішення винесене на підставі клопотання начальника служби у справах дітей Індустріальної у місті Дніпропетровську ради та матеріалів, зібраних органом опіки та піклування, в ньому зазначено, що у бесіді з дитиною під час огляду хлопчика з'ясовано, що його покусала мати, подряпала нігтями коли била, однак окремо пояснення у ОСОБА_3 щодо її участі у вихованні дитини та щодо відносин, які склались із сином, не відбирались, у рішенні думка матері дитини, яка була присутня на засіданні органу опіки і піклування не врахована, органом опіки та піклування порушено визначений ч. 2 ст. 170 СК України порядок постановлення рішення про негайне відібрання дитини від матері та звернення до суду з позовом, оскільки не виконано вимогу щодо негайного повідомлення прокурора та недотримання семиденного строку подачі позовної заяви про відібрання дитини від матері, позовну заяву про відібрання дитини від матері органом опіки та піклування подано до суду через вісім днів після постановлення рішення, ОСОБА_3 до кримінальної та адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків не притягувалася, хоче повернути сина, відновити стосунки з сином, брати участь у його вихованні, що підтверджуються також наданими в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_2, відповідно до яких він бажає повернутися до матері та проживати в сім'ї, доказів загрози життю та здоров'ю дитині з боку матері та нанесення нею тілесних ушкоджень, крім пояснень малолітнього ОСОБА_2, суду не надано, тому з метою реалізації права дитини на піклування батьків, зміни взаємовідносин між матір'ю та сином, суд дійшов правильного висновку, що дитину не слід позбавляти батьківського піклування, а її мати можливості проживання разом із дитиною, і відмовив в позові органу опіки та піклування, задовольнивши зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3.

З урахуванням наведеного викладені в апеляційній скарзі доводи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про невідповідність висновків суду дійсним обставинам взаємовідносин ОСОБА_3 з її дитиною не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах закону, регулюючого спірні правовідносини, фактично зводяться до їх одностороннього тлумачення лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, а посилання скаржника на порушення судом норм процесуального права при допиті свідків по цій справі і опитуванні самої дитини не може бути прийнято до уваги, оскільки згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Крім того, суду першої інстанції не наданий висновок виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, як органу опіки та піклування, про доцільне відібрання дитини у ОСОБА_3, який також не було надано скаржником і апеляційному суду на його вимоги відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України та ст. 19 СК України.

Разом з тим, відмовляючи резолютивною частиною рішення від 25 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання рішення виконкому неправомірним суд допустив протиріччя з мотивованою частиною цього ж рішення, в якій фактично обґрунтував доведеність таких вимог, що є неприпустимим при постановленні судових рішень, а ухвалюючи додаткове рішення про визнання неправомірним рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 29.09.2014 року № 238 «Про негайне відібрання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, від його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7» при наявності свого основного рішення в цій справі про відмову в задоволенні таких позовних вимог суд порушив вимоги ст. 220 ЦПК України щодо можливості суду ухвалити додаткове рішення лише за тою позовною вимогою, стосовно якої не було ухвалено ним рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалені рішення суду в цій частині, як постановлені з порушенням норм процесуального права, скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання рішення виконкому неправомірним на підставі ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання рішення виконкому неправомірним і додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання неправомірним рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 29.09.2014 року № 238 «Про негайне відібрання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6» - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати неправомірним рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 29.09.2014 року № 238 «Про негайне відібрання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: