Справа №333/360/15-ц
Провадження №2/333/798/15
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Тучкова С.С.,

при секретарі Шелесько Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/360/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, зареєстрованого 23.03.2002 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції (актовий запис №200), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені з 09.01.2015 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому вона просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем.

У судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала повністю та додатково суду пояснила, що фактично вони з відповідачем однією сім'єю не проживають з 09.01.2015 року. Після розірвання шлюбу вона просила суд відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував.

На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони відмовились.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1, виданого 23.03.2002 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, встановлено, що 23.03.2002 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за №200 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2, виданого 06.12.2002 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3, виданого 24.07.2012 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у позивача відсутнє. Відновити шлюб на даний час неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. На пропозицію суду про надання строку для примирення відповідач також відмовився.

У зв'язку з викладеним, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Так як позивач у судовому засіданні просила не стягувати з відповідача сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.104, 105, 111, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст.88, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.03.2002 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції (актовий запис №200).

ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков