Справа № 146/191/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

"24" лютого 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого: судді Ставнійчука В.С.

при секретарі Гриб Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Липівської сільської ради Томашпільського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

11.02.2015 року ОСОБА_3 на підставі угоди звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті його баби ОСОБА_4 03 грудня 1989 року в с. Яришівка Томашпільського району Вінницької області. Одночасно в позовній заяві ставиться питання про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме актового запису про смерть спадкодавця, так як останній видано на ОСОБА_5, замість правильного ОСОБА_4.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про зупинення провадження у справі, мотивуючи її тим, що оскільки справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають, тому має намір вирішити це питання в порядку адміністративного судочинства, від заявлених в цій частині позовних вимог відмовляється і провадження у справі в цій частині просить закрити.

Розглянувши підстави заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України, крім прав, визначених у ст. 27 цього Кодексу, позивач має й право протягом усього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову повністю або частково, а до початку судового розгляду справи по суті шляхом подання письмової заяви змінити підставу або предмет позову.

Зазначена норма в поєднанні з нормою ст. 11 ЦПК України передбачає право позивача на власний розсуд розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору, у звязку з чим виключно позивачу належить право вибору своїх процесуальних дій змінити підставу чи предмет позову або відмовитися від позовних вимог у цілому чи від їх частини.

Відмова позивача від частини заявлених вимог є самостійним процесуальним правом позивача, яке вимагає від суду постановлення ухвали про закриття провадження у справі за попередніми вимогами (п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК).

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України справа про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають, а отже існує спір про право між заявником та органом РАГС, який підлягає розгляду в позовному провадженні у відповідності до вимог ст.ст. 2, 17, 18 КАС України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 11, 31, 201,205, 209 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Липівської сільської ради Томашпільського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове майно в частині заявлених позовних вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, закрити.

В іншій частині заявлених позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно провадження справі зупинити до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства про встановленні неправильності запису в акті цивільного стану про смерть.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя:

ОСОБА_6