Справа №2-800/15
(№760/4673/14-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, який залишено померлою ОСОБА_3 на ім'я позивача, посвідченого 22.03.2012 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинською Л.А., зареєстрованого в реєстрі за №8-325.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла громадянка ОСОБА_3, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначила, що при житті вона зі ОСОБА_3 перебувала в дружніх стосунках.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

При житті ОСОБА_3 на ім'я позивача залишила заповіт на вказану квартиру, який був посвідчений 22.03.2012 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщин в порядку спадкування за заповітом.

Однак, державним нотаріусом було відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право власності на квартиру, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї.

Зазначила, що згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна спірна квартира не зареєстрована, тобто ОСОБА_3 своє право власності на квартиру не зареєструвала.

Проте, право власності ОСОБА_3 підтверджується довідкою ЖБК «Комунальник».

На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Територіальної громади Київської міської ради в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду письмові пояснення в яких при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду та просила справу слухати без її участі.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши думку позивача та її представника, врахувавши письмові пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 05.08.2013 року виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, громадянка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

За життя, ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме: належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла позивачу ОСОБА_1, 1969 р.н.

Вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Дев'ятої Київського державної нотаріальної контори 22.03.2012 року.

Рішенням Київської міської Ради від 26.04.2007 року №453/1114 вулицю Урицького було перейменовано на вулицю Митрополита Василя Липківського.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач звернулась до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3, проте їй у цьому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1, на що слід зазначити наступне.

Встановлено, що ОСОБА_3 була членом ЖБК «Комунальник».

З довідки ЖБК «Комунальник» №83 від 08.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1 та 30.12.1983 року сплатила пайовий внесок за вказану квартиру в розмірі 4467 карб. 00 коп.

З інформаційної довідки №29087 КВ-2013 від 09.09.2013 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна спірна квартира не зареєстрована, тобто ОСОБА_3 своє право власності не зареєструвала.

Ст. 15 Закону України «Про власність» передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ч. 2 п 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до ч. 1 п. 16 вказаної Постанови, при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як встановлено вище, ОСОБА_3 повністю сплатила пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1.

Отже, відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» спадкодавець, ОСОБА_3, за життя набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, який залишено померлою ОСОБА_3 на ім'я позивача посвідченого 22.03.2012 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинською Л.А., зареєстрованого в реєстрі за №8-325.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що Київська міська рада, відповідно до покладених на неї повноважень, не відслідковує порушення прав власників, суд вважає, що відповідач звільнений від сплати судового збору.

Встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.10.2014 року за клопотанням позивача було накладено арешт на квартиру на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову відмовлено, вжиті заходи забезпечення застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, є усі підстави скасувати заходи забезпечення позову вжиті в цій справі.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1278 ЦК України, ст. ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 за заповітом посвідченого 22.03.2012 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори на квартиру АДРЕСА_1

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.10.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Київської міської ради ТРЕТЯ ОСОБА про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя