У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Умань» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа - сільськогосподарське приватне підприємство «Світанок Плюс», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, витребування та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 8 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 10 листопада 2006 року між нею та відповідачем; витребувати у відповідача і повернути належні їй на праві власності земельні ділянки, які розташовані на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області.

На обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельних ділянок площею 2,9934 га та 0,4620 га, які розташовані на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 листопада 2006 року від її імені невідомою особою було укладено договір оренди земельних ділянок із дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Умань» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»). Вважала спірний договір оренди земельних ділянок недійсним, оскільки вона його не підписувала, що свідчить про відсутність у неї вільного волевиявлення на укладення спірного правочину. Також зазначала, що спірний договір оренди земельних ділянок не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки до договору не долучено планів або схем земельних ділянок, які передаються в оренду, та кадастрових планів земельних ділянок з відображенням обмежень (обтяжень) у їх використанні.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 8 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12 листопада 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельних ділянок загальною площею 3,4554 га, укладений 10 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», зареєстрований у Ружинському відділенні Житомирської регіональної філії центру державного земельного кадастру за № 85. Витребувано у ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та повернуто ОСОБА_3 належні їй відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 730863 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 731304 земельні ділянки площею 2,9934 га та 0,4620 га, які розташовані на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПСП «Агрофірма «Світанок», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що спірний договір оренди землі відповідачем не підписувався, а тому він є недійсним, права орендаря за недійсним договором до ПСП «Агрофірма «Світанок» не перейшли, крім того, відповідачем позов був визнаний.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площами 2,9934 га та 0,4620 га, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між ОСОБА_3 та ДП «Ілліч-Агро Умань» 10 листопада 2006 року було укладено договір оренди землі, відповідного до якого в оренду відповідачу передавались вищевказані належні позивачу земельні ділянки. Договір зареєстрований 18 січня 2007 року Ружинським відділом Житомирської регіональної філії «Центру державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис.

На підставі проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 12 грудня 2013 року № 31/1386 установлено, що ОСОБА_3 договір оренди землі від 10 листопада 2006 року та акт приймання-передачі не підписувала.

Таким чином, суди дійшли висновків про те, що оспорюваний договір оренди землі є недійсним, оскільки він не підписаний орендодавцем. З урахуванням того, що спірний договір є недійсним, відповідач не набув права орендаря спірних земельних ділянок, а тому позбавлений можливості передати таке право до статутних фондів інших суб'єктів у процесі реорганізації. Отже доводи ПСП «Агрофірма «Світанок» про перехід прав орендаря за договором оренди землі судами взяті до уваги не були. Крім того, ПСП «Агрофірма «Світанок» не є стороною у справі, оскільки є третьою особою на стороні відповідача, а тому подану представником підприємства заяву про застосування строку позовної давності суд не прийняв.

26 липня 2013 року до Ружинського районного суду Житомирської області представником ДП «Харвіст-Умань» подано заяву про залучення до участі у справі третьої особи - СПП «Світанок Плюс», оскільки права та обов'язки за договором оренди землі від 10 листопада 2006 року № 9 передані СПП «Світанок Плюс» за розподільчим балансом між ДП «Ілліч-Агро Умань» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та СПП «Світанок Плюс».

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 26 липня 2013 року залучено у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - СПП «Світанок Плюс», оскільки ухвалене у справі судове рішення може вплинути на права та обов'язки вказаної юридичної особи.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте на порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України судом не вирішено питання про склад осіб, які беруть участь у справі, та не роз'яснено право позивачу на залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПСП «Агрофірма «Світанок».

Розглянувши справу за участю третьої особи, яка в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, має бути залучена до участі у справі у якості співвідповідача, судом порушено норми процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, судом взято до уваги заяву відповідача про визнання позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, у разі залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача та взяття до уваги заяву відповідача про визнання позову, судом першої інстанції слід було перевірити, чи не порушує визнання відповідачем позову права чи інтереси інших осіб, зокрема, третьої особи СПП «Світанок Плюс».

Переглядаючи справу, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Таким чином, вирішуючи спір, суд на порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; не визначився з характером спірних правовідносин та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Оскільки судами порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені по справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 8 квітня 2014року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 12 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко