У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 3 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису № 79 від 15 жовтня 2010 року відомостей про нього, як про батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 2 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 3 грудня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин і дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_4, оскільки у ході розгляду даної справи судами було встановлено наявність кровної спорідненості між позивачем та ОСОБА_6.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

Т.О. Писана