Справа № 388/448/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29.07.2015

Долинський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого-судді Бойка П.М.

при секретарі Марченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Долинській справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення боргу за борговою розпискою, мотивуючи тим, що 13 травня 2014 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, кожна, позичили під розписку у неї гроші в розмірі 13 925 грн. Зазначені кошти відповідачі зобов»язувались повернути не пізніше 13 вересня 2014 року.

08.10.2014 року вона пред»явила відповідачам претензію щодо повернення заборгованості згідно розписки, на що відповідачі до теперішнього часу не відреагували. Вважає, що відповідачі ухиляються від повернення суми боргу, чим порули взяті на себе зобов»язання.

Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що відповідачі працювали за трудовим договором. Протягом роботи в магазині ними було допущено розтрату на суму 13 925,81 грн. В правоохоронні органи вони не зверталися, а запропонували відповідачам добровільно повернути кошти. Оскільки вони не мали грошей, то 13.05.2014 року склали боргову розписку про те, ніби вони позичили ФОП ОСОБА_1 гроші в сумі 13 925,81 грн., які зобов»язувались повернути за першою ж вимогою, тобто до 13.09.2014 року, однак гроші на даний час не повернули.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, щодійсно з 30.04.2014 року працювала у ФОП ОСОБА_1 за трудовим договором в магазині. Звільнена в зв»язку з розірванням трудового договору за згодою сторін. Претензій щодо наявності заборгованості непогашених нестач не було на момент звільнення згідно довідки. Гроші у розмірі 13 925,81 грн. вона у позивача фактично не позичала, а розписку про те, що нібито отримала позику написала тому, що адміністрація заставила її написати для погашення нестачі по магазину, розмір нестачі також заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 дала аналогічні покази, в задоволенні позовних вимог просить відмовити

Свідок ОСОБА_4 показала, що була свідком при складанні відповідачами розписки про отримання грошей в сумі 13 925,81 грн., кожна, для погашення нестачі. Розмір нестачі в касу підприємства внесла ОСОБА_1

Заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 13.05.2014 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали письмову розписку про те, що отримали від ОСОБА_1 грошову суму 13 925,81 грн., кожна, і взяли на себе зобов»язання повернути борг до 13.09.2014 року (а.с. 3).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Обов»язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, визначений положеннями ст. 1049 ЦК України.

Судом встановлено, що 13.05.2015 року була складена письмова розписка про те, що відповідачі отримали від ОСОБА_1 грошову суму 13 925,81 грн., кожна, однак грошові кошти фактично не передавалися, правочин вчинено сторонами для приховування іншого правочину, що підтверджено у судовому засіданні позивачем та ніким не спростовано, тому договір позики не може бути визнаний таким, що укладений. Суми, зазначені в розписці є розміром суми нестачі, яку виявили під час перевірки роботи відповідачів продавцем магазину, тобто в наявності інші правовідносини між сторонами, що не відповідають зазначеним в позовній заяві.

Відповідно до ст.. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 13 925 грн.81 коп. з кожної, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_5