Провадження № 4-с/369/25/15
УХВАЛА

Іменем України

28.01.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкри на тому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, субєкт оскарження: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, про визнання неправомірною постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства зі скаргою про визнання неправомірною постанови державного виконавця.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 24 листопада 2014 року, державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 45116588 була прийнята постанова про зупинення виконавчого провадження.

Заявник у даному виконавчому провадженні дізнався про прийняття вище зазначених постанов, станом на 05.12.2014 року, тобто коли, ним були отримані листи від Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ, що підтверджується копія ми конвертів з штрих-кодом поштового відправлення.

Постанова про зупинення виконавчого провадження від 24.11.2014 року була направлена направлена боржнику за зареєстрованим місцем проживання, на адресу: 08132, Київська обл.. АДРЕСА_1, лише станом на 03.12.2014 року, дані обставини підтверджуються роздруківкою з офіційного сайту про підтвердження пересилання поштових відправлень.

Тобто з вищезазначеного вбачається те, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2, була прийнята оскаржувана постанова станом на 24 листопада 2014 року. А повідомили заявника як боржника у виконавчому провадженні № 45116588 зі змістом даної постанови тільки станом 03 грудня 2014 року, що є неприпустимим з огляду на норми чинного законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем були порушені законні права та інтереси заявника, як боржника у ВП № 45116588, оскільки, він не був повідомлений вчасно та належним чином про відкриття виконавчого провадження № 45116588 від 15.10.2014 року, що призвело до того, що він не мав можливості скористатися своїм правом, яке полягає у самостійному виконанні рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, як наслідок бездіяльності державного виконавця, яка проявилась у невчасному повідомленні про відкриття виконавчого провадження призвело до прийняття постанови про зупинення виконавчого провадження, що порушує права заявника.

Тому заявник просив визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, про зупинення виконавчого провадження № 45116588 від 24.11.2014 року.

В судовому засіданні представниця заявника вимоги скарги підтримала та просила її задоволити.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, та зібрані в ній докази, приходить до висновку що вимоги скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної служби, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. При цьому обов'язковість урахування судових рішень для інших судів визначається процесуальним законодавством, а невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених у цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обовязки і права державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», серед яких, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; накласти арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах; викликати громадян та посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а у разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках передбачених законом; при виконанні судових рішень безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в уставленому порядку із залученням працівників внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там знаходиться та на яке законом можливе звернути стягнення.

Згідно ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшук дитини.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 100 000 грн. попередньої оплати за товар та виконання робіт, судовий збір в сумі 1000,00 грн.

На виконання даного рішення Києво-Святошинським районним судом київської області було видано виконавчий лист № 369/4619/13-ц від 27 серпня 2014 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 від 15.10.2014 року відкрито виконавче провадження № 45116588 з виконання виконавчого листа № 369/4619/13-ц виданого 27.08.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 100 000,00 грн. та судовий збір в сумі 1000,00 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 від 24.11.2014 року оголошено розшук майна боржника у вигляді транспортних засобів.

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 від 24.11.2014 року зупинено виконавче провадження № 45116588 з виконання виконавчого листа № 369/4619/13-ц виданого 27.08.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у звязку з тим що державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника на підставі п. 4 ч. 2 ст. 38 та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку що посилання заявника про те, що невчасне надсилання державним виконавцем та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для визнання неправомірною постанови про зупинення виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем Києво-Святошинського ВДВС дотримано вимог статей 37 і 38 Закону України «Про виконавче провадження» під час винесення спірної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 387 ЦПК України визначає, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 1, 6, 11, 13, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 60, 383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, субєкт оскарження: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, про визнання неправомірною постанови державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів, починаючи з дня наступного після її проголошення.

Суддя: Дубас Т.В.