Справа №585/2296/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1825/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

17 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » на ухвалу судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2015 року про відкриття провадження

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » в особі структурного підрозділу Роменського відділення Сумської обласної філії про визнання недійсним третейського застереження за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » в особі структурного підрозділу Роменського відділення Сумської обласної філії ( далі ПАТ ) про визнання недійсним третейського застереження за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить апеляційний суд скасувати зазначену ухвалу. Зазначає, спірні правовідносини не регулюються Законом України « Про захист прав споживачів », а тому позов повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідача, тобто у відповідному суді м. Києва. Окрім того вказує, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 121 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду за місцем свого проживання з зазначеним позовом, в порядку захисту прав споживача банківської послуги.

Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2015 року було відкрито провадження у справі за зазначеним позовом ОСОБА_4 ( а.с. 8 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, з кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У п. 2) постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів » розяснено, що оскільки Закон України « Про захист прав споживачів » не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються належать ті, що виникають, зокрема із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема : залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін.

Характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законі України « Про захист прав споживачів » та Законі України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг » терміни : споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, договорів банківського вкладу підпадають під дію Закону України « Про захист прав споживачів ».

Згідно з положеннями п. 22) ст. 1 цього ж Закону, споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Відповідно до вимог п.п. 3) та 5) ч. 2 ст. 119 та ст. 31 ЦПК України, саме позивач визначає підставу та предмет позову, а тому, якщо у позовній заяві міститься посилання на порушення відповідачем прав позивача як споживача, право вибору суду для звернення з таким позовом належить позивачу. На стадії відкриття провадження у справі суд не вправі робити висновок про те, чи порушені права та інтереси позивача як споживача та чи поширюється дія Закону України « Про захист прав споживачів « на спірні правовідносини. Такі висновки суд може зробити лише при розгляді справи по суті.

За загальним правилом підсудності, сформульованим у ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред»являються за їх місцем знаходження. Виключення із цього правила встановлені іншими нормами глави І розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, у відповідності до положень ч.ч. 5 та 14 ст. 110 ЦПК України, позивачу в справах про захист прав споживачів надано право на свій розсуд пред'являти позов : за місцезнаходженням відповідача, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору ( за винятком виключної підсудності ).

З матеріалів справи та доданих до неї документів вбачається, що позивач зареєстрований у встановленому законом порядку в м. Ромни.

Окрім того, ч. 7 ст. 110 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Кредитний договір №758/2-321 від 10 травня 2007 року, п. 6.2 якого оскаржує позивач, було укладено з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку « Укрсоцбанк » Сумська обласна філія Роменське відділення, місцезнаходження якого є м. Ромни.

Враховуючи те, що як зареєстрованим місцем проживання позивача, так і місцезнаходження філії ПАТ, з діяльності якого виник позов, є м. Ромни, тому при відкритті судом 1-ї інстанції провадження у цивільній справі правила підсудності порушені не були, оскаржувана ухвала суду є законною, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Слід зазначити також, що згідно вимог п. 5) ч. 1 ст. 293 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження може бути оскаржена лише в частині порушення правил підсудності, а тому доводи апелянта щодо невідповідності позовної заяви вимогам ст.ст. 119, 121 ЦПК України не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » відхилити.

Ухвалу судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2015 року про відкриття провадження у справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -