У х в а л а

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 25 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Перша Львівська Державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Усик Світлана Іванівна, про визнання заповіту недійсним та відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2014 року та додатковим рішенням цього ж суду від 17 грудня 2014 року в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області

від 2 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволені позову; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін; додаткове рішення суду першої інстанції скасовано; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вищезазначене рішення апеляційного суду на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Рівненської області від 2 березня 2015 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року й ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог про визнання недійсним заповіту, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 48, 55, 543, 545 ЦК УРСР.

На підтвердження доводів заяви ОСОБА_4 посилається на ухвали суду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня, від 16 травня, від 2 листопада 2011 року та на постанову від 29 лютого 2012 року Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року (справа№6-9цс12).

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився касаційний суд, виходив із того, що згідно з висновку амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи від 22 липня 2011 року ОСОБА_8 на час підписання заповіту 17 вересня 2001 року стійким хронічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, згідно з висновками судово-почеркознавчої експертизи від 5 червня 2014 року підпис від імені

ОСОБА_8 у спірному заповіті виконані однією особою - ОСОБА_8

У наданих для порівняння судових рішеннях, на які посилається заявник, суди виходили із того, що проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність особи, в момент складання заповіту, розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому вони не можуть визнаватися як підстава для перегляду ухвалених у справі судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Перша Львівська Державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Усик Світлана Іванівна, про визнання недійсним заповіту та відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Ю.Л. Сенін

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема