Номер провадження 2/756/791/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

при секретарі - Самойленко І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальність Факторингова компанія «Вектор Плюс» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом . В обґрунтування позову вказує, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 Договору Клієнт (ТОВ ФК «Вектор плюс» ) відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи) свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов*язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Зазначають, що внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 25.12.2007 року № 2631/1207/45-011 позичальником згідно якого є ОСОБА_1

25.12.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 2631/1207/45-011 , з подальшим внесенням змін та доповнень .

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит в сумі 74000 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі , надавши відповідачу кредит в сумі 74000 доларів США.

В свою чергу відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов*язання , внаслідок чого станом на 25.08.2014 року має прострочену заборгованість :

- за кредитом - 73297,80 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 979656,91 грн., по відсотках 36179,93 долари США , що за офіційним курсом НБУ та дату розрахунку складає 483560,47 грн.

У зв*язку з систематичним порушенням Боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нарахована неустойка :

- пеня 42389,56 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 566554,87 грн. , в межах строку позовної давності пеня на дату розрахунку складає - 16818,10 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 224781,21 грн.

В забезпечення виконання зобов*язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 25.12.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, уклали договір поруки № 2631/1207/45-011 - Р-1.

Відповідно до умов договору поруки поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки, позичальник та поручитель відповідають перед позивачем за порушенням обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і Боржник.

Враховуючи неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 1687998,59 грн., із них : за кредитом - 979656,91 грн., по відсотках 483560,47 грн., пеня - 224781,21 грн. та судовий збір 3654 грн.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримувала та просила задовольнити, з обставин викладених в ньому. В судове засідання призначене на 18.06.2015 року представник позивача не з*явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 проти позову заперечував з посиланням на наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому вважав, що буде подвійне стягнення. Також зазначав, що його довірителем на виконання умов договору сплачено 22788 дол. США 85 центів. Позивачем не надано розрахунок боргу, не доведено пояснення по зміні суми боргу виходячи з того, що суму основного боргу зафіксовано судовим рішенням, не надано доказів виконання умов договору факторингу, а тому просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з*являлася про розгляд справи судом повідомлялася належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 Договору Клієнт (ТОВ ФК «Вектор плюс» ) відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи) свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 25.12.2007 року № 2631/1207/45-011 позичальником згідно якого є ОСОБА_1 , вказана обставина встановлена рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 17.12.2013 року, а тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦК України не підлягає доказуванню.

25.12.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 2631/1207/45-011 , з подальшим внесенням змін та доповнень .

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит в сумі 74000 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі , надавши відповідачу кредит в сумі 74000 доларів США.

Як пояснювала представник позивача в судових засіданнях у ОСОБА_1 існує заборгованість перед позивачем в сумі 1687998,59 грн., із них : за кредитом - 979656,91 грн. з розрахунку за 1 долар США - 13,36 грн. по відсотках 483560,47 грн. за період з 25.04.2012 року по 25.08.2014 року , пеня - 224781,21 грн. за період з 25.08.2013 року по 25.08.2014 року.

В судовому засіданні представник відповідача пояснював, що його довіритель сплатив на виконання умов договору 22788 дол. 85 центів США.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

У зв'язку з порушенням позичальником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 17.12.2013 року по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки звернуто стягнення на предмет іпотеки , а саме : квартиру 47 , що складається з 1 житлової кімнати, загальною площею 28,50 кв.м., житловою площею 12,70 кв.м., яка розташована за адресою : АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2631/1207/45-011 від 25.12.2007 року , яка станом на 25.01.2013 року складає 902820,94 грн., а саме : за кредитом - 585869,32 грн., по відсотках 178798,61 грн., пеня - 138153,01 грн. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження , за початковою ціною , яка встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за ціни на цей вид майна.

В судовому засіданні позивачем не доведено, що предмета іпотеки недостатньо для задоволення вимог кредитора, при цьому слід зазначити , що вищевказаним судовим рішенням стягнуто заборгованість станом на 25.01.2013 року, при цьому позивачем знову проводяться нарахування за відсотками починаючи з 24.04.2012 року. Також позивачем не доведено правомірність повторного нарахування відсотків у зв'язку зі зміною курсу іноземної валюти до гривні при достроковому стягненні заборгованості та при зверненні стягнення на предмет іпотеки. При цьому слід зазначити , що судовим рішенням зафіксована сума боргу за тілом кредиту в розмірі 585869,32 грн.

Одночасно слід зазначити, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує виконання того ж самого кредитного договору, заявлені до одного і того ж позичальника - іпотекодавця, є подвійним стягненням, а тому задоволенню не підлягають. Позивачу як кредитору належить право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором - або дострокове стягнення кредиту, або звернення стягнення на предмет іпотеки, або ж одночасне заявлення таких вимог у тому разі, якщо позичальник та іпотекодавець є різними особами. Тобто банк наділений альтернативними способами захисту своїх прав: стягнення боргу за кредитним договором з урахуванням штрафних санкцій або звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки за змістом ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості, тоді як звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за договором кредиту з однієї й тієї ж особи є подвійним стягненням заборгованості на користь кредитора.

При цьому, необхідно також вказати, що якщо іпотекодержателем було обрано такий спосіб захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутись до боржника, який є іпотекодавцем, з вимогою про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням лише за наявності доказів недостатності суми, отриманої від реалізації предмета іпотеки.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 25.12.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, уклали договір поруки № 2631/1207/45-011 - Р-1.

Відповідно до умов договору поруки поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки, позичальник та поручитель відповідають перед позивачем за порушенням обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і Боржник.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.10 договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання . Сторони керуючись умовами частини четвертої статті 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки , встановленої цим Договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків , передбачених основним зобов'язанням.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором шляхом пред'явлення позову в квітні 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, пред'явивши позов про звернення стягнення на предмет іпотеки кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання у був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Тобто, в даному випадку в задоволенні вимог до поручителя також слід відмовити, з підстав збігу строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 559 ч.4, 1050 ЦК України, ст.ст. 10,11, 15, 60-61, 88, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя