печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Горбатюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення суми відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих протиправними діями,-

В С Т А Н О В И В:

10.06.2013 на адресу суду надійшов вказаним вище позовом до відповідача в особі полку ДПС ДАІ ГУ УМВС України в м.Києві, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму втраченого заробітку 16 000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

В подальшому, за клопотанням позивача відповідача в особі полку ДПС ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві замінено на відповідача МВС України./а.с.34-36, 54/

В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що 15.05.2015 інспектором ДПС ДАІ полку ДПС ДАІ ГУ УМВС України в м.Києві Приходьком І.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 165934 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вилучено водійське посвідчення.

27.05.2013 постановою Деснянського районного суду м. Києва визнано протиправні дії Інспектора ДПС ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві Приходька І.О. щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Позивач, вважає, що незаконним вилученням посвідчення водія йому заподіяно збитків, оскільки між ним та його знайомим існувала домовленість про надання останньому позивачем послуги в якості водія під час його поїздки до Російської Федерації, за яку позивач повинен був отримати грошову винагороду у розмірі 16 000, 00 грн. Через відсутність водійського посвідчення позивач не мав змоги перетнути кордон між Україною та Російською Федерацією як водій транспортного засобу та керувати транспортним засобом на території іншої держави. Виконана робота мала принести доход його сім'ї, що складається з нього та його неповнолітнього сина.

Разом з цим, зазначив, що у нього примусово було відібрано аналіз сечі, при цьому відповідачем не було роз'яснено йому права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, зміст ст.268 КУпАП, в протоколі відповідачем не було вказано назва, номер технічного засобу, експрес тесту чи іншого засобу, за допомогою якого проводився огляд на стан сп'яніння, не вказано свідків, присутніх при проведенні такого огляду, які б засвідчили своїми підписами справжність, що саме у наданому на аналіз контейнері дійсно знаходилась саме у нього відібраний аналіз.

У зв'язку з чим, позивач вважає, що неправомірними діями працівника ДАЇ йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки позивач був ображений та принижений. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 10 000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника ОСОБА_3, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові, просив позовні вимоги задовольнити. Разом з цим, представник зазначив, що недоотримана позивачем сума грошових коштів як заробіток є упущеною вигодою.

Представник відповідача Грінцов М.М. в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на викладене в письмових запереченнях. Зокрема, представник відповідача зазначив, що 15.05.2013 позивачу був виданий тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що вказаний документ надавав позивачу право управляти автомобілем протягом трьох місяців з моменту його видачі. Разом з цим, зазначив що позивач невірно визначив суб'єктний склад відповідачів у справі, оскільки працівник ДАІ працює у ГУ МВС України в м. Києві, яке є окремою від МВС України юридичною особою, і якому відповідно підпорядкований полк ДПС, у якому проходить службу сержант міліції Приходько І.О. Крім того, представник звернув увагу, що відповідно до чинного законодавства шкода відшкодовується Державою, а не за рахунок бюджету відповідного органу влади.

Допитаний за клопотанням позивача як свідок ОСОБА_5, знайомий позивача, пояснив суду, що в травні місяці приїхав з позивачем до знайомого на мийку і позивач зі своїм товарищем, якого звали Льоня, обговорювали поїздку до Росії, за яку Льоня обіцяв заплатити позивачу 2 000 доларів США. Через деякий час, приблизно два тижні, він зустрівся з позивачем, який повідомив йому, що до Росії він не поїхав, оскільки у позивача було вилучено водійське посвідчення.

Допитаний за клопотанням відповідача як свідок ОСОБА_6, знайомий позивача, пояснив суду, що з позивачем у них була усна домовленість про поїздку до Російської Федерації на автомобілі позивача за винагороду у розмірі 2 000 доларів США, але в заплановану поїздку вони не поїхали, оскільки позивача було позбавлено водійського посвідчення.

Суд, заслухавши думку осіб у справі, вирішив можливим розглянути справу у відсутність заявленого позивачем свідка ОСОБА_7, у зв'язку з перебуванням його в зоні антитористичної операції, про що повідомив суду представник позивача і не заперечував проти розгляду справи без допиту цього свідка.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

На підставі пояснень представників сторін та свідків та наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

15.05.2015 інспектором ДПС ДАІ полку ДПС ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві Приходьком І.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 165934 відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, посилання позивача на незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до КУпАП питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП здійснюється судом, проте на вирішення цього питання судом позивач не посилався і такі дані в матеріалах справи відсутні.

27.05.2013 постановою Деснянського районного суду м. Києва, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії Інспектора ДПС ДАІ ГУ УМВС України в м.Києві Приходька І.О. щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, а саме показання свідків, приходить до висновку, що суду не надано достатніх належних доказів, на підтвердження понесених позивачем збитків у вигляді недотриманого доходу у розмірі 16 000, 00 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, згідно ст.1174 ЦК України у спірних правовідносинах, за наявності на те правових підстав, шкода підлягає відшкодуванню Державою відповідно з державного бюджету.

Суд також приймає до уваги заперечення відповідача про те, що МВС України є неналежним відповідачем, оскільки полк, у якому проходить службу Інспектор ДПС ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві Приходько І.О., відповідно до чинного законодавства підпорядкований ГУ МВС України в м. Києві, яке є самостійною юридичною особою./а.с.74-75/

За таких обставин, порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача МВС України судом не встановлено і відповідно відсутні підстави згідно ст.1174 ЦК України для відшкодування шкоди МВС України.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 цієї статті ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, положення частини другої цієї статті ЦК України не стосуються спірних правовідносин, оскільки питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності судом не вирішувалось, іншого законом не встановлено.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, на підтвердження наявності вини відповідача МВС України у заподіянні моральної шкоди позивачу, а вимог про відшкодування шкоди до зазначеного працівника ДАЇ, протиправність дій якого встановлена судовим рішенням, позивач не заявив.

Також позивачем не надано суду належних і достатніх доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, а саме понесення позивачем душевних хвилювань, порушення його звичайного способу життя, а також розміру у сумі 10 000, 00 грн.

Таким чином, законні підстави для відшкодування моральної шкоди, на заподіяння якої посилається позивач, вістуні.

Відтак, в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.22-23, ст.1167, ст.1174, ЦК України, ст.ст.3, 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.88, ст.169, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ст.218, ст.223, ст.ст.292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення суми відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих протиправними діями - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О. Москаленко