Справа № 301/304/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малораковецької сільської ради Іршавського району про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до Малораковецької сільської ради Іршавського району про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, Іршавського району, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача - ОСОБА_2 На випадок смерті він заповіту не залишив. Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Інших спадкоємців першої черги не має. Спадкодавець побудував вказаний будиинок у 1964 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Згідно запису в погосподарській книзі села саме ОСОБА_2 рахувався власником вказаного будинку. Просила визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок внаслідок спадкування за законом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглянути справу по суті у її відсутності ( а.с.27).

Відповідач - представник Малораковецької сільської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу по суті у його відсутності ( а.с. 26).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, Іршавського району, не зареєстрований в органах БТІ, однак згідно записів в погосподарській книзі села власником будинку рахується ОСОБА_2 (а.с.16).

Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений. Будинок збудовано у 1964 році. Будівництво не є самочинним, оскільки ОСОБА_3 будівництво провів на земельній ділянці, що відведена для будівництва (а.с. 4-12).

Рішенням 4 сесії 4 скликання Малораковецької сільради від 27.12.2002 року номер житлового будинку змінено з №49 на №59 ( а.с. 17).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

Згідно довідки Малораковецької сільради №265 від 29.04.2009 року на день смерті ОСОБА_2 разом з ним у спадковому будинку проживала дочка ОСОБА_1 - позивачка по справі (а.с. 16, 19, 20). Спадкоємць ОСОБА_1 відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняла спадщину. Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Інших спадкоємців першої черги не має, оскільки дружина спадкодавця померла ще ІНФОРМАЦІЯ_3 році ( а.с. 15).

Відповідач - Малораковецька сільрада, на території якої розташований незареєстрований житловий будинок, не заперечує проти задоволення позову.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1964 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі власником житлового будинку АДРЕСА_1 вважався ОСОБА_4, спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських