Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-128/11
№ провадження 2/453/5/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб - ОСОБА_3, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чайка-Сколе» та Сколівської міської ради Львівської області про усунення перешкод у користуванні горищем, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 15.09.2010 року звернувся в суд із позовом, уточненим 30.04.2015 року у ході судового розгляду, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить зобов'язати відповідача - ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні горищем будинку АДРЕСА_2 у вказаному будинку, а також просить стягнути з відповідача у свою користь судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_1 у вказаному житловому будинку, починаючи з грудня 2007 року. До цього, власником зазначеної квартири був гр. ОСОБА_5, якому 31.07.2007 року виконавчий комітет Сколівської міської ради Львівської області своїм рішенням № 256 надав дозвіл на реконструкцію квартири з добудовою та переобладнанням кухні у житлову кімнату за рахунок частини горища, що розміщене у ому числі над належною йому квартирою НОМЕР_2. Разом з тим, відповідні роботи по реконструкції квартири АДРЕСА_2 проводились вже відповідачем ОСОБА_6 після купівлі ним цієї квартири. Зазначає, що виконавчий комітет Сколівської міської ради Львівської області не вправі був без згоди інших власників квартир цього житлового будинку надавати дозвіл на реконструкцію приміщень горища під житло, оскільки таке є спільною сумісною власністю всіх власників квартир даного житлового будинку. У зв'язку з вказаним, він та третя особа у справі - ОСОБА_3, який є співвласником квартири НОМЕР_3 у згаданому вище будинку і над якою також розміщене горище, що забудоване, ще у 2011 році звернулися в суд із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування зазначеного вище рішення виконавчого комітету, який 02.11.2011 року судом було задоволено, а рішення суду, після його оскарження в апеляційному порядку, 21.10.2014 року набрало законної сили. Таким чином, необхідні дозвільні документи з приводу реконструкції квартири АДРЕСА_2 за рахунок приміщень горища, у тому числі і дозвіл та погодження компетентних служб на початок робіт і їх завершення, відсутні. На даний час роботи щодо реконструкції належної відповідачу ОСОБА_2 квартири із розширенням за рахунок горища вже завершені, внаслідок чого йому повністю унеможливився доступ до горища і використання такого за призначенням (можливість зберігати господарські речі та інвентар, висушувати білизну, можливість облаштування антени, заміни покрівлі, що протікає, і таке інше). Оскільки відповідач ОСОБА_2 порушує його права як законного співвласника допоміжного приміщення (горища) багатоквартирного житлового будинку і добровільно відмовляється демонтувати здійснену добудову з приведенням горища та покрівлі будинку у попередній стан та відновленням доступу до горища, і тим самим у сунути наведені вище перешкоди у користуванні горищем, тому він був змушений звертатися із даним позовом у порядку ст. ст. 382-383, 386, 391 ЦК України до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його належним чином уповноважена представник - адвокат Маципура Г.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 4-5) та заяві про уточнення позовних вимог (а. с. 192), надали пояснення, аналогічні наведеним у позові. Додатково послались на постанову Сколівського районного суду Львівської області, винесену 02.11.2011 року в адміністративній справі № 2а-133/11 р., якою визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 256 від 31.07.2007 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на реконструкцію квартири з добудовою та переобладнання кухні у житлову кімнату по АДРЕСА_2», що 21.10.2014 року набрала законної сили. Ще вказали на відсутність можливості доступу позивачу до горища над належною йому квартирою і використання його за призначенням, у чому, власне, і полягають перешкоди, що є предметом спору.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, вважає їх підставними. Як один із співвласників квартири АДРЕСА_3, підтвердив факт забудови відповідачем приміщень горища над квартирами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 і приєднання його площі до квартири НОМЕР_1 у згаданому будинку, у зв'язку з чим мешканці такого будинку і власники (співвласники) квартир у ньому, у тому числі і позивач, не мають вільного доступу до горища і не можуть використовувати його за призначенням.

Належним чином уповноважений представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСББ «Чайка-Сколе» - Горох В.В. у судовому засіданні також позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, посилаючись на їх обґрунтованість. Надав пояснення, згідно з якими у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 дійсно передбачене технічною документацією і наявне дворівневе приміщення горища, яким свого часу користувалися кожен із мешканців вказаного будинку над своїми квартирами у межах своїх потреб. Про будь-які підстрішні приміщення у такому будинку не йдеться і таких не існує, оскільки те, що називається відповідачем підстрішшям, є нічим іншим, як частиною горища. Відповідач ОСОБА_2, як один із власників квартири у будинку (квартири НОМЕР_1), після того, як ним став, одразу ж почав проводити роботи по реконструкції належної йому квартири з її розширенням за рахунок приміщень горища над квартирами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, чим унеможливив доступ їх власників (співвласників) до нього і можливість використовувати горище за призначенням. На даний час роботи по реконструкції квартири з добудовою за рахунок приміщень горища вже завершені, а тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить вимогу про усунення йому перешкод у користуванні горищем саме шляхом демонтажу цієї добудови.

Належним чином уповноважений представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Правосудько О.М. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі та надав пояснення, згідно з якими дійсно мала місце реконструкція квартири АДРЕСА_2 із розширенням її площі та переобладнанням кухні у житлову кімнату, однак така була здійснена не за рахунок горища, а шляхом переобладнання так-званого підстрішшя, що не є порушенням вимог ст. ст. 382-383 ЦК України і не чинить перешкод позивачу у розумінні вимог ст. 391 ЦК України, оскільки підстрішшя не відноситься до допоміжних приміщень будинку. Крім того, така реконструкція квартири з добудовою здійснювалась ще у 1975-1976 роках попередніми власниками згаданої квартири, зі згоди всіх мешканців будинку АДРЕСА_2, у тому числі і згоди позивача. Сам-же відповідач після придбання квартири лише здійснив її поточний ремонт із заміною покрівлі даху над квартирами позивача та третьої особи на стороні позивача. Відтак вважає, що будь-які права позивача у даному випадку не порушуються, перешкоди у користуванні горищем не чиняться, а тому немає підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Належним чином уповноважений представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сколівської міської ради Львівської області - Адамовський Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечував, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Надав пояснення, згідно з якими вважає, що позивач вправі був звертатися до суду із позовом про захист своїх прав як власника квартири АДРЕСА_1, на користування приміщенням горища у вказаному будинку, оскільки дійсно останньому чиняться такі перешкоди відповідачем ОСОБА_2 і полягають у приєднанні приміщень горища над квартирами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 до належної йому квартири НОМЕР_1 у цьому будинку під час проведення робіт по її реконструкції, як наслідок - відсутність доступу до горища та використання його за призначенням власникам квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3. Зазначив, що виконавчий комітет спершу не заперечував проти такої реконструкції, так як вважав, що вона погоджена з усіма власниками квартир і мешканцями будинку, у зв'язку з чим навіть 31.07.2007 року прийняв рішення № 256 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на реконструкцію квартири з добудовою та переобладнання кухні у житлову кімнату по АДРЕСА_2», однак таке рішення було визнане протиправним та скасоване судом. На даний час виконавчий комітет, враховуючи постанову Сколівського районного суду Львівської області від 02.11.2011 року в адміністративній справі № 2а-133/11 р., не узаконює проведені вже відповідачем, як новим власником квартири, зміни у зазначеній квартирі із добудовою за рахунок приміщень горища, оскільки такі будуть суперечити вимогам ст. ст. 382-383 ЦК України та іншим нормативно-правовим актам.

Вивчивши позовну заяву та заяву про уточнення позовних вимог, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників на підтвердження позовних вимог і заперечень проти позову, пояснення представників третіх осіб, давши належну оцінку доказам у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_2 має два поверхи та складається із одинадцяти квартир, а також приміщень загального користування, що підтверджується копіями поповерхових планів будинку (а. с. 10, 159-160). Десять квартир у згаданому будинку приватизовані у встановленому законом порядку, одна перебуває у користуванні (згідно договору найму житлового приміщення).

Власниками квартир житлового будинку АДРЕСА_2 у 2014 році створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чайка-Сколе», що підтверджується копією статуту зазначеної юридичної особи (а. с. 108-113), а 02.07.2014 року здійснено її державну реєстрацію, що підтверджується випискою з ЄДРЮОтФОП серії ААВ № 651868 від вказаного числа (а. с. 107). Разом з тим, на даний час проходить процес передачі згаданого вище житлового будинку ОСББ «Чайка-Сколе», однак такий станом на дату ухвалення даного рішення суду ще не завершений і будинок перебуває на балансі комунального підприємства Сколівської міської ради Львівської області.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, укладеного 05.03.1995 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого у встановленому порядку (а. с. 7). Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 разом із членами сім'ї є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4, виданого 14.03.2007 року Сколівською міською радою Львівської області (а. с. 15). Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_1 у вказаному багатоквартирному житловому будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, укладеного 14.12.2007 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого у встановленому порядку (а. с. 26). До цього, власником квартири АДРЕСА_2 являвся гр. ОСОБА_5, який і відчужив вказану квартиру відповідачу ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 1.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступ до нього і таке інше.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, ставши власником однієї із квартир у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2, одночасно, разом із власниками (співвласниками) решти квартир у вказаному будинку, у тому числі і третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, став і співвласником допоміжних приміщень цього будинку, у тому числі і приміщення горища, на що вчинення будь-яких додаткових дій законом не передбачено.

Пункт 1.3 резолютивної частини вказаного вище Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 безпосередньо вказує на те, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Так, відповідно до ч. 1 і 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) підлягає державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Тобто вчинення будь-яких дій із майном, що перебуває у спільній сумісній власності, має бути погоджено з усіма співвласниками у письмовій формі і така згода посвідчена у встановленому порядку.

Судом встановлено, що жодної домовленості між позивачем ОСОБА_1, відповідачем ОСОБА_2 та іншими мешканцями будинку, як співвласниками майна, що є у їх спільній сумісній власності, у передбаченому законом порядку не визначено, а, відтак, останні володіють та користуються таким майном спільно, як це передбачає згадана вище норма ч. 1 ст. 369 ЦК України. Більше того, ані у відповідача ОСОБА_2, ані у попереднього власника належної йому квартири - ОСОБА_5, немає та не було письмової згоди сусідів (власників та користувачів інших квартир у будинку) щодо включення приміщень горища над квартирами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 вказаного вище будинку до квартири НОМЕР_1, унеможливлення до цієї частини горища доступу та використання за призначенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з п. п. 1.4.1, 1.4.3 та 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 pоку № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. До елементів перепланування жилих приміщень належить: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамборів, прибудови балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Статтею 152 ЖК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), який належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами), передбачено необхідність з'ясування судом про одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку.

Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 256 від 31.07.2007 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на реконструкцію квартири з добудовою та переобладнання кухні у житлову кімнату по АДРЕСА_2» (а. с. 27), гр. ОСОБА_5 (колишньому власнику) надано дозвіл на реконструкцію квартири НОМЕР_1 з добудовою коридору площею 3,5 кв. м., кухні площею 8,4 кв. м., кладовки площею 7,1 кв. м. та переобладнання кухні у житлову кімнату площею 14,5 кв. м. у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_2. Цим же рішенням останнього зобов'язано при виконанні будівельних робіт дотримуватись санітарних та протипожежних правил. У грудні 2007 року гр. ОСОБА_5 зазначену квартиру відчужено відповідачу.

Однак, постановою Сколівського районного суду Львівської області, винесеною 02.11.2011 року в адміністративній справі № 2а-133/11 р. за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Сколівської міської ради Львівської області, з участю третіх осіб - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення (а. с. 90-92), рішення виконавчого комітету № 256 від 31.07.2007 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на реконструкцію квартири з добудовою та переобладнання кухні у житлову кімнату по АДРЕСА_2» визнано протиправним та скасоване. Згадана постанова Сколівського районного суду Львівської області після її оскарження в апеляційному порядку (а. с. 93-98), 21.10.2014 року набрала законної сили.

Таким чином, у даному випадку передбачений законом дозвіл виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області на переобладнання і перепланування квартири АДРЕСА_2, що належить відповідачу ОСОБА_2, відсутній. Як уже йшлося вище, відсутня також і згода решти учасників спільної сумісної власності при проведенні прибудови такої квартири.Крім того, матеріалами справи (а. с. 12, 158) встановлено порушення відповідачем ОСОБА_2 під час проведення робіт по реконструкції квартири правил протипожежної безпеки.

Зазначеною вище постановою Сколівського районного суду Львівської області в адміністративній справі № 2а-133/11 р. також встановлено ту обставину, що під час проведення реконструкції квартири АДРЕСА_2 і здійснення до неї добудови житлових та інших приміщень використовувались горище, конструктивні елементи та технічне обладнання такого будинку, а збільшення площі вказаної квартири, яка розміщена на другому поверсі, відбулося за рахунок приміщень горища, що знаходиться, над квартирами позивача ОСОБА_1 та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що участь у даній справі бере відповідач ОСОБА_2, щодо якого, у тому числі, встановлено наведені вище обставини, пов'язані з реконструкцією належної йому квартири АДРЕСА_2, постановаСколівського районного суду Львівської області в адміністративній справі № 2а-133/11 р. в силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення.

З огляду на вказане, наведені представником відповідача - адвоката Правосудька О.М. у судовому засіданні твердження про здійснення його довірителем лише ремонтних робіт із заміною покрівлі над квартирами позивача ОСОБА_1 та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 за рахунок так-званого підстрішшя, суд вважає надуманими та необґрунтованими, до уваги не приймає.

Крім того, на законодавчому рівні поняття «підстрішшя» не визначено. Однак, у будь-якому випадку те, що представник відповідача називає «підстрішшям», відноситься якщо не до допоміжних приміщень, то до конструктивних елементів будинку у цілому, а тому також є об'єктом права спільної сумісної власності власників квартир у будинку.

Як встановлено судом, приміщення горища, що знаходились безпосередньо над належною позивачу ОСОБА_1 квартирою НОМЕР_2 та належною третій особі на стороні позивача ОСОБА_3 з членами сім'ї квартирою НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_2 (те, що представник відповідача називає «підстрішшям») і до яких був вільний доступ, використовувались останніми за призначенням (висушувалась білизна, зберігався господарський інвентар тощо).

Також встановлено, що роботи по реконструкції квартири АДРЕСА_2 із здійсненням до неї добудови за рахунок горища над квартирами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 проводилися безпосередньо відповідачем ОСОБА_2 (а. с. 28-34, 70-73, 157, 193-197) після придбання ним вказаної квартири і тривали значний час в силу необхідності вагомих фінансових затрат, що у повній мірі спростовує твердження представника відповідача - адвоката Правосудька О.М. про здійснення таких робіт ще у 1975-1976 роках попередніми власниками цієї квартири. До того ж, про проведення згаданих робіт лише після липня 2007 року свідчить і сам факт звернення гр. ОСОБА_5 за відповідним дозволом до виконавчого комітету місцевої Ради і прийняття ним 31.07.2007 року відповідного рішення з вказаного приводу, адже звернення такого попереднього власника за дозволом для проведення робіт, які вже давно були проведені (ще у 1975-1976 роках), є нелогічним.

Як вбачається з копії акта житлової комісії виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області від 11.05.2011 року (а. с. 130), при обстеженні будинку АДРЕСА_2 загальний вхід на горище відсутній, а судом встановлено, що вільного доступу до горища, у тому числі і над квартирами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у вказаному будинку немає і станом на дату ухвалення даного рішення у справі.

Всі зазначені вище факти, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, безперечно свідчать про грубе порушення відповідачем ОСОБА_2 шляхом здійснення робіт по реконструкції належної йому квартири з добудовою, прав позивача ОСОБА_1 на вільне володіння і користування майном (допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку), що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 і 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Одними із способів захисту особою свого цивільного права є припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Таким чином, враховуючи встановлення судом порушення відповідачем ОСОБА_2 меж здійснення цивільних прав, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України останній, як власник квартири АДРЕСА_2, повинен відновити становище, що існувало до порушення і тим самим усунути позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядженням горищем над належною йому квартирою НОМЕР_2 у згаданому багатоквартирному будинку.

Відтак, враховуючи, що демонтаж, як спосіб захисту порушених цивільних прав щодо відновлення становища, яке існувало до порушення, є крайньою мірою, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково - у спосіб зобов'язання відповідача ОСОБА_2 усунути останньому перешкоди у користуванні ним горищем багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 шляхом приведення зазначеного горища у попередній стан з відновленням до нього доступу. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати у справі, зокрема згідно квитанції № 49 від 26.08.2010 року (а. с. 3) та квитанції № 50 від 26.08.2010 року (а. с. 2) у загальному розмірі 45 грн. 50 коп..

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні ним горищем багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 шляхом приведення зазначеного горища у попередній стан з відновленням до нього доступу.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45 (сорок п'ять) грн. 50 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин

Повний текст рішення виготовлений 22.06.2015 року.