Справа №591/6817/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/411/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс»

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про визнання договору недійсним, стягнення матеріальних збитків,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір №228355 від 25 квітня 2014 року та додатки до нього, укладений між ТОВ «Гранфінресурс» та ОСОБА_3

Стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 1958 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвалою суду від 26 грудня 2014 року заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Гранфінресурс», мотивуючи вимоги тим, що після ознайомлення в маршрутному таксі з оголошенням про надання в рамках програми «Альянс-Україна» позики під 3%-12%, з метою отримання позики в сумі 10 000 грн. під низький процент наприкінці квітня 2014 року звернулася до ТОВ «Гранфінресурс» за вказаною в оголошенні адресою.

25 квітня 2014 року між нею та ТОВ «Гранфінресурс» був укладений договір № 228355 і того ж дня вона сплатила на рахунок відповідача перший внесок 650 грн.

При підписанні договору та додатків до нього вона вважала, що підписує договір позики з фінансовою установою, яка у встановленому законом порядку має право на залучення коштів фізичних осіб та видачу позики. Запропоновані до підпису документи були набрані на семи аркушах дрібним шрифтом. Вона не обізнана в юриспруденції, не читала вказаний договір. Її запевнили, що протягом трьох-п'яти днів вона отримає на наданий нею рахунок кошти в сумі 10 000 грн., проте обіцяну суму позики вона не отримала. У телефонному режимі їй запропонували сплатити передбачений договором черговий щомісячний платіж. Нею були сплачені чотири щомісячні внески на суму 1308 грн. До цього часу зазначену в договорі суму грошей вона не отримала.

Фахівці в галузі права їй пояснили, що вона стала учасником програми діяльності «Альянс-Україна» і може отримати згідно договору не гроші в сумі 10 000 грн. в якості позики, а лише той товар, про який вона мови не вела, оскільки хотіла отримати гроші в чистому вигляді не пізніше вказаної дати. Виявилося, що ні 30 квітня 2014 року - через п'ять діб, як їй повідомили, що як тільки її офіційно зареєструють учасником програми діяльності «Альянс-Україна» та в накопичувальному фонді з'явиться необхідна сума коштів, ні до сьогоднішнього дня коштів вона не отримала. Дата отримання коштів в договорі та додатках не зазначена. Кошти, сплачені нею відповідачу в розмірі 650 грн. були не першим внеском в рахунок майбутніх платежів за позикою, а одноразовим комісійним платежем, який нікуди не враховується.

Зазначала, що вона уклала договір внаслідок помилки щодо природи правочину, оскільки вважала, що уклала договір позики.

Крім того, посилалась на лист Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 24 квітня 2009 року № 5737/12-12, згідно якого надання послуг при придбанні товарів у групах містить ознаки фінансової послуги, пов'язаної з прямим залученням фінансових активів від фізичних осіб та на відповідні норми Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», які передбачають отримання відповідної ліцензії, якої відповідач не має, а тому не мав права укладати з нею спірний договір, за яким може залучати її кошти та отримувати кошти за свої послуги.

Посилалась також на ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони нечесної підприємницької практики з огляду на те що відповідач ввів її в оману, замовчавши ту обставину, що він не має відповідної ліцензії, яка б давала право на укладення спірного договору, та повідомив їй, що вона укладає договір позики, а не інший за своєю природою договір.

Просила визнати недійсним договір № 228355 від 25 квітня 2014 року та додатки до нього, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь завдані матеріальні збитки у вигляді сплачених ТОВ «Гранфінресурс» як винагороди за фактично невиконану роботу 1958 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність відповідача носить ознаки пірамідальної схеми, яка є забороненою, вводить споживача в оману, і відповідач не мав права укладати спірний договір внаслідок відсутності у нього ліцензії щодо надання фінансових послуг.

Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 25 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Гранфінресурс» був укладений договір № 228355 з додатками № 1 і № 2 («Умови Програми «Альянс Україна») до нього.

Статтею 2 договору та додатком №1 передбачені обов'язки учасника, зокрема, сплатити одноразовий комісійний внесок, щомісячно сплачувати загальний платіж та адміністративні витрати.

Додаток №1 містить анкетні дані учасника програми та перелік платежів з зазначенням їх кількості та розміру, які позивач повинна була здійснити. В ньому зазначене призначення грошової суми, заявленої на отримання на умовах діяльності програми «Альянс Україна», - на ремонт, та розмір заявленої грошової суми - 10 000 грн. (а.с.6).

У додатку №1 також зазначається, що одноразовий комісійний внесок становить 650 гр., адміністративний платіж складає 650 гр., загальний внесок - 327,78 гр., з них чистий платіж - 277,78 гр., адміністративні витрати - 50 гр., мінімальний платіж - 188,89 гр.

Відповідно до додатку № 1 до договору, позивачка сплатила 650 грн. одноразового комісійного внеску, яка була обов'язковою для внесення з метою отримання заявленої грошової суми (а.с. 6).

На виконання умов договору № 228355, ОСОБА_3 18 червня 2014 року сплатила 50 грн. адміністративних витрат та 277 грн. 78 коп. щомісячний чистий внесок; 15 травня 2014 року сплатила 50 грн. адміністративних витрат та 277 грн. 78 коп. щомісячний чистий внесок; 16 липня 2014 року - 50 грн. адміністративних витрат та 277 грн. 78 коп. щомісячний чистий внесок; 18 серпня 2014 року - 50 грн. адміністративні витрати та 277 грн. 78 коп. щомісячний чистий внесок, всього сплативши 1958 гр. (а.с. 9).

Додаток №2 містить умови програми «Альянс Україна». Предметом даного договору є послуги, що надаються шляхом формування реєстрів учасників програми «Альянс Україна», метою яких є отримання грошової суми, зазначеної у додатку № 1 до договору (п. 1.3 додатку № 2; а.с.7-8).

Умовами укладеного сторонами договору передбачається, зокрема, наступне:

1.1. 3а цим Договором Адміністратор, за згодою Учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок Учасника певні дії, спрямовані на отримання Учасником грошової суми, зазначеної у Додатку № 1 до даного Договору на умовах діяльності Програми "Альянс Україна", надалі за текстом «Програма», у порядку та строки, що містить Додаток №2, який є невід'ємною частиною цього Договору, в тому числі:

а) сформувати Реєстр Учасників, забезпечити його адміністрування;

б) організовувати та проводити Захід по розподілу грошового фонду, надати Учаснику відповідну суму, заявлену для отримання на умовах діяльності Програми;

в) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим Договором та Додатками до нього.

1.2. Розмір грошової суми, заявленої Учасником для отримання на умовах діяльності Програми, та строки розрахунків по даному Договору зазначаються у відповідних додатках до цього Договору.

1.3. Учасник доручив Адміністратору використовувати суми Чистих внесків для формування Фонду Реєстру та його розподілу, а також надавати заявлені грошові суми. Адміністратор не має права використовувати сплачені Учасником Чисті внески для власних потреб.

2.1. У відповідності до положень даного Договору та Додатків до нього Учасник зобов'язується:

2.1.1 сплатити Одноразовий комісійний внесок у день підписання Сторонами даного Договору та Адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання Дозволу;

2.1.2 своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальний платіж, який включає Чистий внесок, за рахунок якого Адміністратор надає заявлені для отримання грошові суми та Адміністративні витрати, що є платою за послуги Адміністратора з організації діяльності Програми.

Додаток № 2 «Умови Програми «Альянс Україна» до договору передбачає:

2.3. Кошти, необхідні для отримання відповідної грошової суми (Чисті внески), вносяться Учасником на розрахунковий рахунок Адміністратора щомісячно. Чисті внески є власністю Учасника.

3.1. Учасник зобов'язується щомісяця сплачувати Загальний або Мінімальний платіж на зазначений Адміністратором поточний рахунок. Зобов'язання по сплаті Загальних або Мінімальних платежів виникає в Учасника з наступного місяця, який іде за тим, у якому був укладений Договір.

3.2. Учасник повинен сплачувати Загальний або Мінімальний платіж не пізніше 15 числа кожного поточного місяця.

4.1. У відповідності до ст.1. Договору, Адміністратор організовує комітет по розподілу грошового фонду (надалі Захід). Після вчасної сплати чергового Загального платежу Учасник Програми набуває право брати участь у найближчому Заході, коли Фонд Реєстру є достатнім.

4.2. Учасники, що не виконують своїх зобов'язань, передбачених Договором та відповідними додатками до нього, не допускаються до участі у Заході.

4.3. Захід по розподілу грошового фонду проводиться комітетом по розподілу грошового фонду (надалі комітет), який утворено наказом Адміністратора.

4.5. Дозволи на отримання відповідних грошових сум на умовах діяльності Програма «Альянс Україна» надаються у кількості, встановленій Адміністратором, із врахуванням Фонду Реєстру, сформованого не пізніше одного календарного дня до дати проведення Заходу.

4.9. У заході беруть тільки ті заяви, що надійшли до центрального офісу Адміністратора не пізніше одного календарного дня перед запланованою датою проведення Заходу, викладені на спеціальному бланку Адміністратора. Заяви відсилаються Учасником у закритих конвертах поштою або передаються представнику Адміністратора в будь-якому офісі Адміністратора.

4.10. Учасник, який не надіслав заяву, або не передав представнику Адміністратора в будь-якому офісі Адміністратора, не бере участі у Заході.

4.11. Перший та наступні Дозволи, якщо дозволяє Фонд Реєстру, надаються в такому порядку: перевагу має той Учасник, що надіслав Заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених Загальних платежів. У випадку, коли декілька Учасників надіслали Заяви з однаковою найбільшою кількістю сплачених Загальних платежів, перевагу має той Учасник, який раніше уклав Договір.

4.12 Процедура проведення заходу:

а) комітет по розподілу грошового фонду визначає Фонд Реєстру;

б) комітетом розглядаються заяви на предмет відповідності вимогам, встановленим цим договором, з обов'язковим занесенням встановлених даних до Протоколу Заходу по розподілу грошового фонду;

в) Комітет визначає Учасників, що вказали максимальну сплачену кількість Загальних платежів, з урахуванням дотримання усіх вимог Договору та Додатків до нього, після чого, якщо Фонд Реєстру є достатнім для надання Дозволу одному або декільком Учасникам, приймається рішення про видачу таким Учасникам Дозволу, що фіксується у Протоколі Заходу по розподілу грошового фонду.

4.15. Дозвіл, отриманий Учасником за результатами Заходу, є підставою для надання відповідної грошової суми Учаснику за рахунок Фонду Реєстру.

5.1. Адміністратор надає відповідну заявлену грошову суму учаснику, який отримав дозвіл, протягом 3 банківських днів після того, як учасником будуть виконані вимоги цієї статті.

5.2 Для отримання заявленої грошової суми Учасник зобов'язується:

а) сплатити Адміністративний платіж, передбачений п. п. 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Договору, в строк не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання Дозволу. Сплачений Учасником Адміністративний платіж не повертається. У випадку невиконання цього платіжного зобов'язання в передбачений строк, Дозвіл анулюється і Учасник позбавляється права на участь у наступному найближчому Заході;

б) підписати додаток № 3 до договору.

5.3. Якщо учасник не виконав вимоги п. 5.2 ст. 5 даного додатку, або не скористався правом, передбаченим п. п. а) п. 5.3 ст. 5 даного додатку протягом 60 календарних днів з моменту отримання дозволу, його дозвіл анулюється, внаслідок чого учасник позбавляється права на отримання відповідної грошової суми, заявленої на умовах діяльності програми «Альянс України», втрачає сплачений ним адміністративний платіж і позбавляється права на участь у наступному найближчому заході. Цей факт фіксується у відповідному протоколі, про що адміністратор повідомляє учасника.

Зміст додатку № 3 до договору, який повинна була підписати позивач, їй не надавався.

Таким чином з укладеного сторонами договору (а.с. 6-8), зокрема, п. 1.1 ст. 1, вбачається, що адміністратор, тобто відповідач, за згодою учасника, тобто позивачки, зобов'язався вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на отримання учасником грошової суми, зазначеної у додатку № 1 до договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в додатку № 2 до договору, які є невід'ємними частинами цього договору.

З умов договору також вбачається, що виконання послуг відповідачем полягає в тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а відповідач формує групу осіб, за рахунок чистих внесків яких здійснюється захід по розподілу грошового фонду групи, за результатами якого надається дозвіл, тобто право на отримання грошових коштів.

Фактично учасник одержує відповідну суму у позику відповідно до методів визнання права на отримання ним коштів, передбачених договором (ст. ст. 4, 5 договору - порядок проведення заходу по розподілу грошового фонду; отримання заявленої грошової суми; отримання заявленої грошової суми), і таке визнання права відповідач здійснює на власний розсуд.

Право на отримання коштів мають не всі учасники програми, а лише ті, які, згідно умов договору (п. 4.11), зробили найбільшу кількість внесків. Проте, як вбачається з умов договору, така умова отримання коштів як кількість платежів, здійснених учасниками, які подали заяви на участь у заході по розподілу коштів, робить можливим отримання коштів учасником, який уклав договір значно пізніше, але зробить лише на одну проплату більше порівняно з учасниками, які уклали договір раніше нього. Таким чином, такий учасник має право отримати кошти раніше попередніх учасників, які не будуть проінформовані про таку обставину, як здійснення одним з учасників більшої кількості платежів, що робить можливим для відповідача за бажання робити вибірковим надання коштів учасникам за виконання ними умови внесення хоча б на один платіж більше. Інформація про кількість здійснених учасниками платежів, в зв'язку з цим - їх місце щомісяця у відповідному реєстрі учасників, що є суттєвою і вирішальною умовою для отримання грошових коштів, для учасників недоступна.

Таким чином, для укладеного між сторонами договору характерна відсутність прозорої системи формування фондів реєстрів учасників, непоінформованість учасників про дійсну кількість платежів, здійснених іншими учасникам; в умовах договору і Програмі «Альянс Україна» відсутні які-небудь важелі впливу учасників на добросовісність відповідача при виконанні умов договору та умови відповідальності відповідача за їх порушення.

Договором не визначено, коли вважається достатнім фонд реєстру учасників для видачі коштів, який порядок їх формування, ці умови відсутні в договорі. Відповідач не надав протоколів формування фондів вказаних реєстрів та протоколів заходів по розподілу грошового фонду, з яких би, відповідно до умов договору, вбачались причини і підстави невиплати спірної суми позивачці, чи ці суми переносились з одного заходу на інший з певних поважних причин чи підстав, передбачених договором, зокрема, з причин їх недостатності для видачі учасникам цього чи іншого реєстру з відповідним номером, які подали заяви на участь в заході, скільки таких учасників.

Недоступна для споживачів інформація і в укладених договорах відсутні дані щодо критеріїв формування різних реєстрів учасників, про розподіл коштів учасників між фондами реєстрів з різними номерами, про структуру схем, за якими формується та ведеться розподіл коштів (1 чи 2), про наявність доказів фактичного отримання коштів учасниками та про те, чи продовжують виконувати свої обов'язки та сплачувати кошти і наскільки добросовісно, ті учасники, які вже отримали кошти у позику, чи продовжують і як вони та сплачені ними кошти обліковуватись в подальшому у відповідному реєстрі, перебуваючи в якому, отримали кошти. З доводів апеляційної скарги не вбачається, яким чином продовжують сплачувати кошти ті особи, які отримали кошти, та як ці платежі обліковуються і розподіляються.

Оскільки укладений між сторонами договір не містить строків та (або) термінів отримання учасником коштів, не передбачає будь-якої відповідальності відповідача за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником коштів, не містить критеріїв формування відповідних реєстрів, це позбавляє учасників можливості на паритетних з відповідачем засадах перевірити дотримання відповідачем умов договору, в тому числі дотримання процедури розподілу грошових коштів, та давало б підстави вважати діяльність відповідача такою, що відповідає вимогам закону з точки зору ведення чесної підприємницької практики.

Натомість, договором передбачено, що у випадку неналежного виконання умов договору або не сплати запропонованих адміністратором платежів, учасник позбавляється права на отримання коштів, втрачає сплачений адміністративний платіж і позбавляється права на участь у наступному найближчому заході. У разі виявлення учасником бажання розірвати договір протягом 3 календарних днів з моменту його підписання та виконання ним умов ст. 8 Договору, відповідач повертає учаснику 70% внесеного ним одноразового комісійного внеску (п.8.1), в інших випадках розірвання договору - вступний платіж та адміністративні витрати учаснику не повертаються, повернення коштів відбувається після закриття реєстру.

Згідно п. 4.1 Умов Програми "Альянс Україна", коли реєстр є достатнім, Адміністратор організує комітет по розподілу грошового фонду. Після вчасної сплати чергового Загального платежу Учасник Програми набуває право брати участь у найближчому заході. Захід по розподілу грошового фонду проводиться комітетом по розподілу грошового фонду, який утворюється наказом Адміністратора.

З наведеного випливає, що рішення про видачу коштів залежить лише від волі відповідача, який на власний розсуд приймає таке рішення, і позивач позбавлений можливості вплинути на це рішення, оскільки не має можливості отримати інформацію про фінансовий стан інших учасників групи та не має гарантій щодо отримання коштів у випадку, якщо учасники, що отримали кошти, припинять сплачувати свої внески, а нових учасників не буде чи їх коштів буде менше, чим потрібно для проведення виплат згідно договорів.

Таким чином, умовами оспорюваного договору на позивача покладено обов'язок суворо дотримуватися умов договору, в той час як у договорі відсутні умови, які б передбачали настання негативних наслідків для відповідача за невиконання умов Договору, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та є порушенням прав позивача.

У спірному договорі умова про надання коштів залежить від певних обставин, яка може взагалі не настати, а тому така умова є несправедливою відносно позивача.

Оспорюваний Договір з додатками до нього укладені в рамках створеної відповідачем системи, яка полягає у створенні груп учасників, які бажають отримати кошти з розстроченням платежу на досить тривалий час в порядку та на умовах, передбачених Договором та Додатками. Така система вводить в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, що, в свою чергу, здійснюється за кошти, внесені учасниками програми, і відповідач без інвестування власних коштів надає кошти іншому Учаснику Програми. Є несправедливою і умова про надання коштів за умови сплати позивачем найбільшої кількості платежів без зазначення в договорі такої кількості, при цьому позивач не володіє інформацією щодо необхідності сплати конкретного числа платежів, яке повинне перевищувати кількість платежів інших учасників для отримання бажаних коштів, та про те, чи дійсно інший учасник фактично здійснив більшу, чим вона, кількість платежів.

Таким чином, умови оспорюваного договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, фонди групи з отримання коштів формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства. З огляду на умови договору та твердження відповідача про те, що він лише розподіляє кошти, сплачені учасниками, у діях відповідача вбачається нечесна підприємницька практика, яка заборонена законом, розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми і дає підстави вважати укладений між сторонами договір нікчемним.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Отже, зазначений Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької практики, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 травня 2012 року по справі N 6-35цс12, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на зазначене суд прийшов до вірного висновку про те, що за умовами договору позивач мала сплачувати кошти за можливість одержання права на їх отримання за рахунок сплачених іншими особами коштів, ПП „Гранфінресурс" без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась видача грошових сум одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Альянс Україна», а тому укладений між сторонами договір здійснений з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики, є нікчемним, оскільки його недійсність установлена ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», і укладений між сторонами договір не відповідає вимогам закону та порушує права позивача.

Керуючись ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України та дійшовши висновку, що укладений між сторонами договір є нікчемним (недійсність якого встановлена законом) і встановивши, що позивач на виконання умов цього договору сплатила відповідачу 1958 гр., суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь позивачки зазначені грошові кошти.

Рішення суду узгоджується з роз'ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада2009 року, згідно яких правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Твердження відповідача про те, що позивач ознайомилась з умовами договору, погодилась із ними та при укладенні договору її волевиявлення було вільним, не спростовує факту нікчемності угоди через використання відповідачем нечесної підприємницької практики.

Не спростовані відповідачем і доводи позивача про те, що відповідач рекламує свою діяльність і себе як компанію, яка надає кошти у позику на вигідних умовах, а тому є безпідставними посилання відповідача на те, що він не пропонує послуги по наданню позики, а лише надає послугу по організації діяльності програми «Альянс Україна», а тому його діяльність з цих підстав не може вважатись нечесною підприємницькою практикою.

Доводи відповідача про те, що кінцевим результатом укладеної угоди з учасником програми є отримання права на кошти, учасник оплачує відповідачеві послуги, пов'язані з отриманням грошових коштів, тобто програма отримання грошових коштів «Альянс Україна» не має ознак пірамідальної схеми, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці доводи не відповідають фактичним обставинам справи та нормам закону, які регулюють спірні правовідносини.

З огляду на зазначене є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що отримання споживачем грошових коштів здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених самим учасником, і незалежно від платежів інших клієнтів підприємства.

Діяльність відповідача свідчить саме про нечесну підприємницьку практику та наявність пірамідальної схеми, оскільки програма «Альянс Україна» формується виключно на коштах групи учасників, без залучення коштів відповідача. Отримання коштів здійснюється за кошти, внесені учасниками програми; в подальшому учасник, який отримав кошти, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує кошти іншому учаснику програми. При цьому позивачка сплачувала відповідачу кошти не за користування позикою, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми; право отримати кошти позивачкою залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками програми, що, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», є пірамідальною схемою. В договорі не вказаний строк отримання позики, його зміст свідчить про суттєвий дисбаланс прав та обов'язків сторін, його умови є несправедливими.

Крім того, колегія суддів враховує, що діяльність відповідача фактично є діяльністю з надання фінансових послуг, яка здійснюється відповідачем без відповідної ліцензії.

Оскаржуючи рішення, відповідач зазначав, що є адміністратором соціальної програми для населення, тобто адмініструє грошові кошти учасників, і не надає фінансові послуги.

Пунктом 3 частини 1 ст. 9 Закону «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначено, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, із надання фінансових послуг.

Згідно з пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Такими фінансовими послугами, як зазначено у пунктах 2, 6, 11 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, вважаються довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

П. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Здійснення такої діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліценції (ч. 2 ст. 34 вказаного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для укладення договору з позивачем відповідач повинен був отримати у встановленому законом порядку відповідну ліцензію.

За програмою «Альянс Україна» виконання послуг відповідачем полягає в тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а відповідач формує реєстри учасників, в яких накопичуються кошти цих учасників за рахунок чистих внесків, після чого учасником подається заява на участь в заході по розподілу грошового фонду, потім здійснюється сам захід по розподілу грошового фонду об'єднання учасників, за результатами якого надається дозвіл, тобто право на отримання грошових коштів, якщо їх достатньо у цьому фонді. Право на отримання коштів надається в такому порядку: перевагу має той з учасників, який надіслав заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених загальних платежів.

При цьому, отримання учасником обумовленої договором суми відбувається у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Передбачається, що за умовами договору, гроші мають отримати усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.

Отже, зі змісту умов спірного договору вбачається, що відповідачем надаються громадянам грошові суми у позику на умовах відповідної програми «Альянс Україна», за якою такі позики надаються за рахунок внесків, які періодично вносяться іншими громадянами - учасниками цієї програми разом з платою за послуги в порядку, визначеному укладеним договором про отримання грошової суми.

Така діяльність відповідача має всі ознаки фінансової послуги, визначені пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закону), оскільки при її проведенні здійснюються операції з фінансовими активами (грошовими коштами) в інтересах учасників, за рахунок цих осіб кошти надаються за рахунок чистих внесків, сплачених учасниками, з метою отримання прибутку (за надання послуг встановлюється плата).

Доводи відповідача про те, що учасники позичають кошти у самих себе, а він лише здійснює контроль та посередництво між учасниками, тобто надає господарські комерційні послуги, є безпідставними, оскільки здійснення ним діяльності з ознаками фінансової послуги підтверджене і повідомленнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) та Антимонопольного комітету України.

Зокрема, з листа Нацкомфінпослуг вбачається, що нею були розглянуті скарги фізичних осіб та надані до них пакети документів щодо взаємовідносин із ПП «Грандфінресурси», яке також діє на підставі умов Програми «Альянс Україна» і умови договорів, укладених вказаним підприємством з громадянами, є ідентичними з умовами спірного в даній справі договору. За результатами розгляду скарг складений акт про порушення законодавства про фінансові послуги від 02 вересня 2013 року № 72/16/4-АП, встановлено, що підприємство до Державного реєстру фінансових установ Нацкомфінпослуг не вносилось і ліцензії не отримувало. За наслідками розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг винесена постанова № 38/16/04-АП від 17 вересня 2013 року. 02 квітня 2014 року Нацкомфінпослуг звернулась з адміністративним позовом до підприємства щодо стягнення штрафної санкції за постановою. 14 квітня 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва відкрите провадження по справі № 826/4672/14. Станом на 10 листопада 2014 року рішення по справі не прийнято. Господарська діяльність підприємства щодо укладання договорів з фізичними особами, предметом яких є послуги, що надаються шляхом формування реєстрів учасників програми «Альянс Україна", метою яких є отримання відповідної грошової суми, зазначеної у договорі, передбачає залучення фінансових активів від фізичних осіб, тобто є фінансовою послугою. Станом на 10 листопада 2014 року інформація щодо підприємства до Державного реєстру фінансових установ Нацкомфінпослуг не вносилась, статусу фінансової установи зазначена юридична особа не набувала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Тому вчинення оспорюваного правочину без відповідного дозволу (ліцензії) в силу ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215, ст. 227 ЦК України, є підставою для визнання договору недійсним (визнання договору недійсним тягне за собою недійсність і додатків до нього).

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно вважав послугу відповідача фінансовою і такою, що підлягає ліцензуванню. Оскільки відповідач у встановленому законом порядку не отримав ліцензію на здійснення такої послуги, суд правильно визнав спірний договір з цих підстав недійсним та повернув позивачу сплачені за цим договором кошти, відповідно до наслідків недійсного правочину (ст.216 ЦК України).

Рішення суду в цій частині узгоджується з роз'ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, згідно яких правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідно дозволу (ліцензії) , згідно зі статтею 227 ЦПК, є оспорюваним.

Є безпідставними доводи відповідача про те, що предметом укладення договору є надання клієнту адміністративних послуг, спрямованих на отримання грошових коштів на умовах діяльності соціальної програми «Альянс Україна», що базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання грошових коштів з розстрочення платежу на досить тривалий час, і вид послуг, які надає ТОВ «Гранфінресурс» відноситься до господарських комерційних послуг, пов'язаних із контролем та посередництвом між учасниками програми «Альянс Україна», а тому така форма адміністрування, яку здійснює ТОВ «Гранфінресурс», не підпадає під регулювання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і не підлягає ліцензуванню, оскільки Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, не може виступити регулятором діяльності, яку здійснює ТОВ «Гранфінресурс».

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -