Справа №477/3022/14-ц 27.05.2015 27.05.2015 27.05.2015
Провадження № 22ц-/784/1375/15 Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Харитоновій І.В.,

за участю представника позивача Сінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення

Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк України», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір від 20 серпня 2008 року, за яким останній отримав 130 000 грн. кредиту під 20 % річних, стоком на 10 років на споживчі цілі. Між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір на забезпечення виконання позичальником кредитного договору.

Рішенням суду від 11 березня 2011 року з відповідача було стягнуто 167 565, 49 грн. заборгованості за кредитом станом на 11 березня 2011 року. Рішення не виконане в повному обсязі. Відповідач 29 липня 2011 року сплатив 2800 грн., а залишок боргу складає 164765 грн.49 коп.

За період з 11 березня по 22 березня 2011 року відповідачу до сплати нараховані проценти в сумі 769 грн.90 коп., а також за період з березня 2011 року по листопад 2014 року відповідно до п. 1.13 Договору - 2874 грн. комісійної винагороди. За період з 11 квітня 2011 року по 03 грудня 2014 року нарахована пеня за прострочену заборгованість по основному боргу в сумі 29 178 грн.30 коп. та пеня по процентам - 15 347 грн. 50 коп., а разом 44 525 грн.80 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив звернути стягнення для погашення вказаної заборгованості на одноповерховий житловий будинок, розташований за адресою: в с.Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області, по вул. Гатело,6, який належить відповідачці, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною предмета іпотеки, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - вказаний будинок способом, зазначеним позивачем, в рахунок погашення заборгованості за договором в загальному розмірі 165 535 (сто шістдесят п'ять тисяч п'ятсот тридцять п'ять ) грн. 39 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 127 732 грн. 81 коп., заборгованість по процентам - 28427 грн. 27 коп., супроводжуючі платежі - 1660 грн. 69 коп., 7 714 грн. 62 коп. пені.

З відповідачки на користь позивача стягнуто 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Ощадбанк України» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про звернення стягнення на майно для погашення всієї вказаної в позовній заяві заборгованості. На думку апелянта, висновки суду про часткове задоволення позову суперечать доказам у справі та вимогам матеріального права.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 321 за яким банк надав позичальнику 130 000 грн. кредиту на 120 місяців на споживчі цілі зі сплатою 20% річних строком до 19 серпня 2018 року.

Того ж числа, в забезпечення виконання вказаного договору між банком та відповідачкою укладено договір поруки та договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку належний їй житловий будинок за адресою : в с. Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області, по вул. Гастело ,6.

У зв'язку з порушенням позичальником умов договору кредиту, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 березня 2011 року, яке набрало законної сили 22 листопада 2011 року, з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто 167 565 грн. 49 коп., з яких: 127732 грн. 21 коп. - кредит, 30457 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам, 1660 грн. 69 коп. - витрати по супроводженню кредиту та 7714 грн. 62 коп. пені.

В рахунок погашення відсотків 29 липня 2011 року позичальник сплатив 2800 грн. Рішення в інший частині не виконане.

Крім боргу визначеного судовим рішенням, банк нарахував позичальнику до сплати 769 грн. 90 коп. заборгованості за процентами з 11 по 22 березня 2011 року; 2874 грн. комісійної винагороди за період з березня 2011 року по листопад 2014 року; а також 44 525 грн.80 коп. пені за період з 11 квітня 2011 року по 03 грудня 2014 року, з яких 29 178 грн. 30 коп. - за прострочену заборгованість по основному боргу (суми за рішенням суду), та 15 347 грн. 50 коп. - за прострочену заборгованість по процентам.

Встановивши, що рішення суду не виконане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Вказані висновки відповідають вимогам ст.ст. 526, 572, 590 ЦК України та ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку». Рішення в цій частині сторони не оскаржили.

Визначаючи суму заборгованості, на погашення якої звертається стягнення на майно, суд виходив із заборгованості на 03 грудня 2014 року (часу пред'явлення позову) позичальника виходячи із суми , визначеної судом, за відрахуванням сплаченої, та 769 грн. 90 коп. - нарахованих за період з 11 по 22 березня 2011 року, тобто часу після винесення рішення суду та набранням ним законної сили. Також суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для погашення за рахунок іпотечного майна відсотків, пені та витрат по супроводженню кредиту, нарахованих після набрання рішенням законної сили.

Висновки суду відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, виключає можливість нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки, в даному випадку пені, поза строком дії кредитного договору.

У зв'язку з чим, звернення стягнення на предмет іпотеки можливо лише на суму заборгованості, яка виникла на час припинення зобов'язальних правовідносин за договором.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: