233 № 233/6508/14-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 лютого 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Янюк Ю. Б.
при секретарі Круговій Ю.С.
представника позивача ОСОБА_1
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на житловий будинок, -
12 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на житловий будинок. Він обгрунтовував свої позовні вимоги тим, що 22 лютого 2001 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого він передав ОСОБА_3 у власність належний йому житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, а остання взамін цього зобов'язалась забезпечувати його утриманням та довічним доглядом.
Однак відповідач ОСОБА_3 умови договору довічного утримання на протязі кількох років виконувала не належним чином, не в достатньому обсязі його доглядала та не забезпечувала необхідною допомогою, а з літа 2014 року взагалі припинила виконувати свої обов'язки. Як стало йому відомо, відповідач ОСОБА_3 14 жовтня 2014 року знялась з реєстрації за місцем проживання у вказаному будинку та виїхала на інше проживання за межі м.Костянтинівка.
У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 не виконує обов'язків щодо забезпечення його утриманням та довічним доглядом, позивач ОСОБА_2 просив розірвати цей договір та визнати за ним право власності на будинок.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідач ОСОБА_3 на повторний виклик у судове засідання не явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задовольнити по наступним підставам.
Судом встановлено, що 22 лютого 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у власність жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, а остання взамін цього зобов'язалась по життєво повністю утримувати ОСОБА_2, забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, зберегти в його безоплатному по життєвому користуванні кімнати 1-4, жилою площею 10,9кв.м. та 1-5 жилою площею 14,0кв.м.(а.с.3).
У відповідності до вимог ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача.
Відповідач ОСОБА_3, що є набувачем за договором довічного утримання, протягом певного часу неналежно виконувала свої обов'язки за цим договором, про що вказує позивач ОСОБА_2 та його представник, а з літа 2014 року взагалі не виконує ці обов'язки, про що свідчать також відомості про її зняття з реєстрації 14 жовтня 2014 року за місцем проживання в домі АДРЕСА_1 (а.с.4).
У зв'язку з цим, на вимогу відчужувача - позивача ОСОБА_2, вказаний договір довічного утримання слід розірвати у зв'язку з невиконанням та неналежним виконанням набувачем - відповідачем ОСОБА_3, своїх обов'язків, незалежно від її вини.
Частиною першою статті 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право на його повернення.
У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
Тому, у зв'язку з розірванням договору довічного утримання з підстав невиконання та неналежного виконання відповідачем ОСОБА_3 обов'язків за договором, за позивачем ОСОБА_2 слід визнати право власності на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст.212-215,224,226 ЦПК України, ст.ст.755,756 ЦК України, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на житловий будинок задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, посвідчений Костянтинівською державною нотаріальною конторою 22 лютого 2001 року, реєстр №1-317, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с.Іверське Олександрівського району Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути ним подано протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя