Справа № 505/279/15-ц
Провадження по справі № 2/505/377/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"13" лютого 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.,

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягав на попередньому визнанні за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 та на визнанні за ним, ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими спорудами та будівля по АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, де позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та прохав про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала заяву, де позовні вимоги не заперечувала, не заперечувала задоволення позову у повному обсязі.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі договору про право побудови житлового будинку від 20 липня 1952 року виконавчим комітетом Котовської міської Ради депутатів трудящих ОСОБА_2 була надана земельна ділянка під забудови житлового будинку по АДРЕСА_1, який був закінчений будівництвом в 1955 році.

Але, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після чого відкрилась спадщина на належне останньому майно, в тому числі і на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Спадкоємцями та правонаступниками на вказаний житловий будинок були двоюрідний брат померлого ОСОБА_2 та дідусь позивача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружина, що є бабусею позивачу ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3; які в свою чергу спадщину належним чином не прийняли.

Як вбачається з матеріалів справи, у вказаному житловому будинку по АДРЕСА_1 позивач мешкає з дитинства, однак офіційно зареєстрований лише з 2000 року; відповідно до довідки від 13 січня 2015 року, позивач продовжує відкрито мешкати у вказаному житловому будинку, більш як 15 років.

Однак, належним чином оформити на своє ім'я право приватної власності на вище вказаний житловий будинок, позивач позбавлений можливості, оскільки дійсний власник є померлим.

Достеменно встановлено, що позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуюсь даним нерухомим майном, доглядає, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем житловим будинком № 47 з відповідними господарчими спорудами і будівлями по вул. по вул. Урицького в м. Котовську Одеської області значно перевищує 10 років, то позивач має право на визнання за ним права власності на зазначений вище житловий будинок.

Окрім того, суд вважає за необхідним для належного оформлення позивачем права власності на вказане нерухоме майно, попередньо за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати право приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 224-226, 256 ЦПК України, ст.ст. 344, ст. 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівля по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я -