УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним положень кредитного договору, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 11 жовтня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 81901. 21 лютого 2014 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило ОСОБА_6 про те, що з 02 грудня 2013 року до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за зазначеним кредитним договором.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, всі спори щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього Договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Позивач зазначала, що згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

03 лютого 2011 року ст. 6 Закону України «Про третейські суди» було доповнено п. 14, згідно з яким на розгляд третейського суду заборонено передавати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Просила визнати недійсним п. 7.1 кредитного договору № 81901 від 11 жовтня 2013 року з моменту його укладення.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним з моменту його укладення п. 7.1 кредитного договору № 81901, укладеного 11 жовтня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_6 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладення третейської угоди, не позбавляє позивача права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, як споживача послуг банку (кредитної спілки).

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що положення пункту 7.1 кредитного договору суперечать вимогам Закону України «Про третейські суди», яким передбачена заборона передавати спори про захист прав споживачів (в тому числі і спори споживачів послуг банку) до третейських судів, що є підставою для визнання недійсним таких умов договору відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 81901.

21 лютого 2014 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило ОСОБА_6 про те, що з 02 грудня 2013 року до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору, всі спори щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього Договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже на час укладання кредитного договору (11 жовтня 2013 року) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі № 81901 від 11 жовтня 2013 року, укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук