Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-406/10 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 81 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції Лантвойт М.В. про визнання мирової угоди між ОСОБА_2 та Коростишівською спільною міжгосподарською шляхобудівною організацією «Райагрошляхбуд» за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції Лантвойт М.В. звернувся до суду із поданням про затвердження мирової угоди у процесі виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, шляхом передачі стягувачу об'єктів нерухомості - приміщення майстерні та котельні, загальною площею 142 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1, вартістю 24862,86 грн. та внесенням стягувачем на рахунок боржника різницю в сумі 13519,32 грн..

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2013 року подання задоволено. Затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та Коростишівською спільною міжгосподарською шляхобудівною організацією «Райагрошляхбуд» про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі та компенсації за завдану моральну шкоду, згідно якої:

1.Коростишівська спільна міжгосподарська шляхобудівна організація «Райагрошляхбуд» визнає заборгованість перед ОСОБА_2 в загальному розмірі 11 343,54 коп., що відповідає розміру заборгованості, встановленому Судом в межах справи №2-406/10.

2.Коростишівська спільна міжгосподарська шляхобудівна організація «Райагрошляхбуд» зазначає, що на момент укладення цієї Мирової угоди ним не здійснювалося погашеннязаборгованості перед ОСОБА_2

3.Сторони розуміючи значення своїх дій домовилися, що Коростишівська спільна міжгосподарська шляхобудівна організація «Райагрошляхбуд» в рахунок погашення заборгованості передає, а ОСОБА_2 приймає у власність об'єкт нерухомості - приміщення майстерні та котельні загальною площею 142 кв. м., що розташоване по АДРЕСА_1

4.Ринкова вартість приміщення майстерні та котельні на момент передачі його ОСОБА_2 відповідно до звіту №11 про незалежну оцінку нежитлових приміщень від 21.05.2013р., становить 24 862, 86 грн..

5.Сторони домовилися, що різницю між реальною сумою заборгованості та ринковою вартістю приміщення майстерні та котельні, яка складає 13519, 32 грн., ОСОБА_2 зобов'язується внести на розрахунковий рахунок Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня набрання чинності ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області про затвердження цієї Мирової угоди. В день внесення коштів на розрахунковий рахунок Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд», останній зобов'язується підписати та передати ОСОБА_2 акт прийому-передачі приміщення майстерні. Разом з передачею приміщення майстерні та котельні, Коростишівська спільна міжгосподарська шляхобудівна організація «Райагрошляхбуд» передає ОСОБА_2 всі документи, що стосуються даного об'єкту.

6.Сторони домовилися, що в разі невнесення ОСОБА_2 коштів в розмірі 13519,32 грн. на розрахунковий рахунок Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» в терміни, визначені п.5 цієї Мирової угоди, остання втрачає свою чинність.

7.Сторони домовилися, що право власності на приміщення майстерні та котельні у ОСОБА_2 виникає з моменту державної реєстрації речового права у порядку, встановленому чинним законодавством України.

8.Коростишівська спільна міжгосподарська шляхобудівна організація «Райагрошляхбуд» стверджує, що на момент укладення цієї Мирової угоди приміщення майстерні та котельні нікому не продане, не подароване, не відчужене іншим способом, не передане в оренду, безоплатне користування чи як внесок до статутного капіталу юридичних осіб, в спорі, в заставі (в тому числі податковій) не перебуває, публічно встановлених обмежень у використанні цього майна не встановлено.

9.Сторони домовилися, що будь-які витрати, пов'язані із виконавчим провадженням, його закінченням, державною реєстрацією цієї Мирової угоди та інші, що виникатимуть після визнання Судом цієї Мирової угоди покладаються на Коростишівську спільну міжгосподарську шляхобудівну організацію «Райагрошляхбуд».

10.ОСОБА_2. заявляє, що з моменту державної реєстрації речового права за цією Мировою угодою не матиме жодних майнових претензій до Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» з приводу заборгованості, що є предметом цієї Мирової угоди.

11.ОСОБА_2. заявляє, що з моменту набрання чинності цією Мировою угодою він відмовляється від примусового виконання рішення суду від 10.06.2010р., у справі №2-406/10 та ухвали суду від 31.01.2013р., у справі № 611/2349/12.

12.Сторони домовилися, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчих проваджень ВП №20644164, відкритого 05.08.2010р., державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції Гумовського Г.В., на підставі виконавчого листа №2-406, виданого 11.06.2010 р., Коростишівським районним судом Житомирської області про стягнення з Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» на користь ОСОБА_2 заборгованості по невиплаченій заробітній платі в розмірі 9343, 54 грн. та компенсації за завдану моральну шкоду в розмірі 2000 грн., в загальному порядку 11 343, 54 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області подано апеляційну скаргу, в якій воно просить ухвалу скасувати та справу направити на новий судовий розгляд. Зазначає, що ухвала винесена судом з порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що судом вирішено питання, яке стосується прав апелянта, який є також стягувачем у зведеному виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» та не був залучені до участі у справі, як і інші стягувачі, виконавче провадження по яких відкрито раніше ніж по ОСОБА_2. Крім того, суд не звернув увагу, що мирова угода підписана ОСОБА_2, який є одночасно стягувачем і вказаний директором боржника - Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд». При цьому суд не перевірив повноваження в.о. керівника боржника та не визначився хто є належним керівником підприємства, оскільки існують кілька рішень зборів різних осіб про призначення керівником підприємства ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які суперечать Статуту підприємства.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу і пояснив, що всі стягувачі зведеного виконавчого провадження мають право на задоволення їх вимог за рахунок майна підприємства, однак суд не перевірив чи порушуються цією мировою угодою їх права.

ОСОБА_2 заперечує у задоволенні скарги з підстав відсутності порушення прав апелянта і погашення перед ним заборгованості.

Державний виконавець заперечив у задоволенні скарги і також вважає, що мирова угода не порушує прав інших учасників виконавчого провадження. Також, на запитання апеляційного суду пояснила, що 20.10.2009 року постановою державного виконавця накладено на арешт на все майно Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд», а 11.04.2012 року - проведено опис приміщення майстерні та котельні.

Розглянувши справу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Так, затверджуючи мирову угоду, суд виходив з того, що вона не суперечить закону, не порушує законні права, свободи і інтереси інших осіб, вчинена в інтересах сторін.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду, оскільки останній зроблений з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Відповідно до ст. 372 ЦПК мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Тобто положеннями статей 175, 372 ЦПК України передбачено, що суд повинен перевірити чи відповідають умови мирової угоди положенням закону, її зміст, чіткість викладення її умов, чи стосується угода предмета спору, чи всі умови мирової угоди визначені у межах позову, стосуються предмета позову і засновані на взаємних поступках, чи ліквідується спір, що виник між сторонами, в результаті такої мирової угоди, а також дотримання сторонами і державним виконавцем строків для звернення до суду для затвердження такої мирової угоди.

Розглядаючи подання державного виконавця Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначена мирова угода укладена між сторонами 03 червня 2013 року, а подана державним виконавцем до суду лише 11 липня 2013 року, не з'ясував причини звернення до суду з пропуском триденного строку, не дослідив доказів щодо поважності причин його пропуску, не врахував положення статті 72 ЦПК України, в якій зазначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не звернув уваги, що нормами ст.372 ЦПК України не передбачено такої дії як її затвердження. Зокрема, суд може визнати мирову угоду.

Зазначена мирова угода складається з 23 пунктів, один з яких містить посилання на те, що сторони запевняють, що ні в процесі укладення Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права третіх осіб, у тому числі держави (п.16 Мирової угоди), однак судом затверджено мирову угоду, що складається з 12 пунктів без відповідного обгрунтування.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України "Про виконавче провадження" та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Положеннями статті 44 Закону України "Про виконавче провадження" визначено черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення всіх вимог стягувачів, а саме у разі якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, вона розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості, встановленому цією статтею:1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами та зобов'язання за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 5) у п'яту чергу задовольняються вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету, вимоги органів страхування з обов'язкового страхування (крім вимог щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування); 6) у шосту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги (частина друга статті 44 Закону України "Про виконавче провадження".

У поданні державного виконавця мається посилання на наявність зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд», стягувачами у якому є: держава, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, МДПІ, ФССТВП, ПФУ, ОСОБА_9.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, залишив поза увагою, що стягнення з Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» боргу підлягає на підставі зведеного виконавчого провадження.

Крім того, предметом мирової угоди є нерухоме майно, на яке, згідно пояснень державного виконавця, накладено арешт та проведено його опис 11.04.2012 року.

Порядок арешту та звернення стягнення на майно регулюється Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до п.5, 6 та 9 ст.57 Закону про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

Реалізація майна здійснюється у відповідності до вимог ст.62 Закону, а погашення заборгованості у порядку черговості згідно ст.44 Закону.

Таким чином, суд першої інстанції не перевірив наявність заборон на відчуження нерухомого майна, зазначеного у мировій угоді, та не з'ясував належним чином, чи порушуються права інших стягувачів у зведеному виконавчому провадженні внаслідок затвердження мирової угоди від 03 червня 2013 року.

Отже, суд першої інстанції не з'ясував всі обставини справи, не дослідив всі докази та не надав їм оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

При цьому, судом також не перевірено повноваження в.о. керівника Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» на час підписання мирової угоди.

Доводи ОСОБА_2 про погашення заборгованості перед апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно долученої до заперечень копії квитанції кошти в сумі 5535,65 грн. сплачені від імені Коростишівської спільної міжгосподарської шляхобудівної організації «Райагрошляхбуд» через Бондаренка на рахунок виконавчої служби лише 02.02.2015 року із зазначенням виду платежу «виконавчий збір», що не свідчить про погашення заборгованості перед відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області. Доказів завершення виконавчого провадження відносно стягувача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області, станом на 02 серпня 2013 року не надано.

На підставі викладеного, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання визнання мирової угоди на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області задовольнити.

Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2013 року скасувати, а питання про визнання мирової угоди передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді