Справа № 130/2824/14-ц Провадження № 22-ц/772/278/2015Головуючий в суді першої інстанції Вернік В. М.
Категорія 27Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого : Якименко М.М.,

суддів : Вавшка В.С., Колоса С.С.,

при секретарі : Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Вінницької області у м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватанк» на заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року позов було задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» борг за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості за кредитними угодами в розмірі 10508, 71 гривень, з яких 8232,45 гривень тіло кредиту, 2276,26 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В частині стягнення штрафу в сумі 6192,46 гривень було відмовлено.

Відповідач погодився з таким рішенням, заяву про його перегляд, як то передбачено нормами ЦПК України, до суду першої інстанції не подавав.

В свою чергу ПАТ «КБ «Приватбанк» на вказане рішення було подано апеляційну скаргу в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості у вигляді штрафу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, апелянт просив рішення в цій частині змінити , задовольнивши вимоги в цій частині в повному обсязі. В решті рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції,заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 04.03.2013 року між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

За умовами якої відповідачу було надано кредит в розмірі 8232,45 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування даним кредитом у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяці починаючи з 04.03.2013 року по 31.03.2015 року. Здійснення погашення заборгованості передбачено з "1" по "25" число кожного місяця у розмірі обов'язкового платежу в сумі 411,96 гривень.

Згідно п.2.2 вказаної Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою.

Так судом першої інстанції встановлено, що прострочення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Генеральною угодою від 04.03.2013 року перед позивачем відбулось, починаючи з квітня 2013 року та станом на 07.09.2014 року становить: 8232,45 гривень - борг по тілу кредита, 2276,26 гривень заборгованість по процентам, з яких 69,35 гривень - несплачені проценти на поточну заборгованість, 2206,91 гривень - несплачені проценти на прострочену заборгованість.

Оскільки відповідач прострочив виплату кредитів та відсотків, тобто не дотримувався умов Генеральної угоди , суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позовних вимог позивача про стягнення заборгованості та нарахованих відсотків в розмірі , визначеному позивачем.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем умов Генеральної угоди та наявність підстав для стягнення заборгованості, що зазначена позивачем, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

На вимогу Апеляційного суду Вінницької області позивач не надав кредитні угоди від 30.06.2010 року та від 02.07.2007 року, по яким, в тому числі , було укладено Генеральну угоду,пояснюючи це їх відсутністю.

Ч.2 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення штрафу в розмірі 6192,46 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що штраф, як різновид неустойки, за порушення зобов'язань повинен обчислюватися виключно у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання ( ч.2 ст.549 ЦК України), а не у фіксованій наперед у грошовому виразі сумі, як то визначено Генеральною угодою, а тому не може бути штрафом, як на тому наполягає позивач.

З таким висновком суду погоджується і апеляційна інстанція.

Крім того судова колегія звертає увагу на наступне.

Як вбачається з умов Генеральної угоди від 04.03.2013 року, укладеної між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2, що не заперечувалось самими сторонами, сума 6192,46 гривень, яка визначена була в угоді як штраф, складається із зменшених розмірів пені в сумі 4640,62 гривень та штрафу 456,33 гривень за кредитною угодою від 03.09.2007 року; із зменшених відсотків - 27,83 гривень за кредитною угодою від 30.06.2010 року; із зменшених відсотків - 169,59 гривень та комісії - 898,09 гривень за кредитною угодою від 02.07.2007 року.

Тобто та сума, яка визначена Генеральною угодою як штраф, складалася з пені, штрафу, відсотків, комісії, порядок нарахування і підстави для стягнення яких, були визначені раніше умовами інших кредитних угод.

З зазначеного випливає, що за своєю правовою природою сума 6192,46 гривень не є штрафом, на чому наполягає позивач. А відтак позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки останні ґрунтуються на вимогах Закону, а отже підстав для скасування ухваленого судом рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий: