Номер провадження: 22-ц/785/4327/15
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу «Україна» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Прокурора Роздільнянського району Одеської області в інтересах ОСОБА_2 до Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу «Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановила:

В листопаді 2014 року прокурор Роздільнянського району звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу «Україна» (далі - СБК «Україна») в інтересах ОСОБА_2, в якій просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період його роботи в господарстві на посаді голови СБК «Україна» станом на 01.09.2011 року в сумі 60580,51 грн., так як після його звільнення з роботи господарство відмовляється виплатити йому заробітну плату добровільно.

В судовому засіданні прокурор Пантась О.В. позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що 03.09.2014 року до прокуратури Роздільнянського району надійшло звернення ОСОБА_2 щодо невиплати йому СБК «Україна» заробітної плати. В ході перевірки прокуратурою району було встановлено, що ОСОБА_2 з 1972 року працював в колгоспі ім. Щербакова, нині СБК «Україна», на різних посадах, а з 27.07.2003 року по 01.09.2011 року на посаді голови правління СБК «Україна». В період роботи він не отримував в повному розмірі нараховану йому заробітну плату, а тому на день звільнення виник борг по зарплаті 61570,51 грн. Нове керівництво підприємства три роки обіцяли йому виплатити заборгованість в добровільному порядку. На теперішній час від наявного боргу відмовляються. Однак наявність боргу підтверджується актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю №6 від 20.02.2013 року, згідно якого сума невиплаченої під час звільнення ОСОБА_2 заробітної плати склала 61570,51 грн., станом на 01.02.2013 року заборгованість складає 60580,51 грн. Дані обставини також підтверджені наданими письмовими доказами по справі. ОСОБА_2 на теперішній час є пенсіонером за віком, ветераном праці. При звільнення з роботи повний розрахунок не отримав, тому відповідач порушив його трудові права та законодавство про працю, зокрема вимоги ст.115,116 КЗпП України. Іншого джерела заробітку, окрім пенсії, позивач ОСОБА_2 не має. Невиплата ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі порушує його гарантоване Конституцією України право на оплату праці. Просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з СБК «Україна» на користь ОСОБА_2 вказану суму заборгованості по заробітній платі.

Представник відповідача Сененко В. позов визнав частково, суду пояснив, що згідно інформаційної довідки державної інспекції України з питань праці, яка складена на підставі перевірки бухгалтерського обліку СБК «Україна», а також відповідно до наданих ними ми суду первинних бухгалтерських документів заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 наявна лише за останній рік його роботи і складає 11010,41 грн, з чим господарство погоджується. Наявність заборгованості господарства перед ОСОБА_2 в сумі 60580,51 грн. за попередні періоди роботи не підтверджена первинними бухгалтерськими документами, так як вони в господарстві відсутні і новому керівництву господарства не передавались. Однак в господарстві наявні документи щодо податкової звітності за період роботи ОСОБА_2 в якості голови СБК «Україна», яка ґрунтується на даних первинних бухгалтерських документів. Тому в зв'язку з відсутністю інших бухгалтерських документів, слід взяти до уваги офіційний звіт про суми нарахування заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України. Відповідно до цього звітну заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 станом на 01.01.2011 року, як і перед іншими працівниками господарства відсутня. Даний звіт складений та підписаний колишнім головним бухгалтером та ОСОБА_2 Тому просить суд задовольнити позовні вимоги частково та стягнути заборгованість по заробітній платі на користь ОСОБА_2 у розмірі 11010,41 грн.

Рішенням суду позовні вимоги задоволені.

На вказане рішення суду СБК «Україна» подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вказане рішення та постановити нове рішення, яким стягнути з Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу «Україна» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі лише в розмірі 11010,41 грн. посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

СБК «Україна» є юридичною особою, має свій баланс, банківські рахунки, які відкриває і використовує згідно із законодавством у самостійно обраних банківських установах, а також печатку, штамп та баланс із своїм найменуванням. (а.с.25-26)

Згідно трудової книжки та довідки правління СБК «Україна» встановлено, що ОСОБА_2 в 1972 році був прийнятий в члени колгоспу ім. Щербакова на посаду головного зоотехніка.(а.с.5,8-11) Наказом від 03.10.1980 року ОСОБА_2 переведено на посаду заступника голови правління колгоспу ім. Щербакова.

14.02.1992 року колгосп ім. Щербакова було ліквідовано та створено акціонерне товариство «Україна». 09.02.2000 року АО «Україна» реорганізовано в сільськогосподарський кооператив «Україна».

27.07.2003 року ОСОБА_2 був обраний на посаду голови правління СБК «Україна».

Наказом від 01.09.2011 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, в зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам повинна виплачуватися регулярно в робочі дні, у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць.

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Факт невиплати ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в день звільнення і до часу його звернення в суд, а також наявність заборгованості по заробітній платі саме в сумі 60580,51 грн. підтверджується дослідженими судом письмовими доказами по справі та поясненнями свідків.

Так, за заявою ОСОБА_2 про порушення його трудових прав в СБК «Україна» проводилась перевірка дотримання трудового законодавства на підприємстві. Відповідно до акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування №6 від 20.02.2013 року інспектором праці ОСОБА_4 сума невиплаченої під час звільнення ОСОБА_2 заробітної плати склала 61570,51 грн., станом на 01.02.2013 року заборгованість складала 60580,51 грн. Даний акт підписаний керівниками підприємства без будь-яких заперечень, перевірка проводилась в присутності головного бухгалтера СБК «Україна» Сененка В. (а.с.17)

Зі слів ОСОБА_2 заборгованість виникла за останні 3 роки його роботи, так як він не отримував свою зарплату, бо звертав ці кошти на потреби підприємства.

Допитана по справі в якості свідка Державний інспектор праці ОСОБА_4 в суді підтвердила факти, викладені в акті перевірки та пояснила суду, що акт №6 складено нею особисто в зв'язку з проведенням досудового розслідуванням по кримінальному провадженню. За її вимогою їй були направлені на перевірку документи, а саме особисті рахунки ОСОБА_2 в паперовому та електронному вигляді. В ході перевірки, яка проводилась за участю головного бухгалтера підприємства Сененка В., з 19 по 20 лютого 2013 року нею було виявлено факт невиплати заробітної плати працівникам підприємства при звільненні, в тому числі і ОСОБА_2 Заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 визначено в розмірі 60580,51 грн., на підставі чого було складено акт та надано припис.

Наявність боргу підтверджувалась особовими рахунками ОСОБА_2, в яких відображено нарахування по заробітній платі та залишок невиплачених коштів. По цим документам борг СБК «Україна» перед ОСОБА_2 складав біля 60000 грн. На підставі цих документів в акті було відображена дана інформація і до акту додано виписки із особових рахунків ОСОБА_2., підписані та завірені підписом головного бухгалтера СБК «Україна» та печаткою підприємства. На момент проведення перевірки за участю прокуратури району в вересні 2014 року оригінали первинних документів по нарахуванню заробітної плати за інформацією головного бухгалтера знищені, а тому з'ясувати заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 можливо було лише за один рік і цей борг складав 11010,41 грн.

Наявність боргу на день звільнення ОСОБА_2 підтверджується випискою з книги по нарахуванню заробітної плати працівникам СБК «Україна» з інформацією з особового рахунку ОСОБА_2 за вересень 2011 року, тобто станом на місяць, в якому ОСОБА_2 звільнився з роботи, завіреного печаткою СБК «Україна» і виданого в ході перевірки в лютому 2013 року інспектору ОСОБА_4., згідно якої заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 складає 61570, 51 грн. (а.с.11)

Допитана по справі свідок ОСОБА_7 підтвердила в суді, що дана виписка в книзі обліку заробітної плати працівників СБК «Україна», надана прокурором, виготовлена на підставі записів в книзі, яка велась в паперовій формі працівниками бухгалтерії в період, коли вона працювала в СБК «Україна» в якості головного бухгалтера. Свідок в суді також підтвердила, що на день звільнення ОСОБА_2 в нього була заборгованість по заробітній платі біля 60000 грн., у неї також був борг по зарплаті біля 30000 грн., який вона стягувала в примусовому порядку.

Надана в паперовій формі інформація щодо боргу по зарплаті СБК «Україна» перед ОСОБА_2 підтверджується виписками з рахунку 66 по обліку та нарахуванню заробітної плати в електронній формі за серпень 2012 року, січень 2013 року, підписаних головним бухгалтером Сененком В. та завірених печаткою СБК «Україна», згідно яких заборгованість по заробітній платі СБК «Україна» перед ОСОБА_2 станом на серпень 2012 року становила 61570,51 грн., а станом на січень 2013 року в зв'язку з частковим погашенням боргу становила 60580,51 грн.(а.с.19-20).

Доказів виплати заробітної плати ОСОБА_2 відповідачем СБК Україна не надано.

Суд першої інстанції також правильно вважав, що наданий відповідачем суду доказ відсутності заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_2, а саме звіт про суми нарахування заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, відповідно до якого заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 станом на 01.01.2011 року, як і перед іншими працівниками господарства відсутня, не є належним доказом саме нарахування та виплати заробітної плати працівнику, оскільки є документом податкової звітності. (а.с.49)

При задоволенні позову суд прийняв до уваги надані відповідачем при перевірці Держінспекцією по праці в лютому 2013 року документи, а саме виписки з особового рахунку ОСОБА_8 в паперовому та електронному вигляді, а надану довідку про борг по зарплаті за один рік в розмірі в розмірі 11010,41 грн. (а.с.63) обґрунтовано вважав такою, що містить неповну інформацію щодо наявного боргу по заробітній платі.

Суд обґрунтовано вважав доведеним факт того, що на момент розгляду справи існує заборгованість відповідача по заробітної платі перед ОСОБА_2, а тому позовні вимоги прокурора прокуратури Роздільнянського району підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі є законними і обґрунтованими.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач на підставі Закону України «Про судовій збір» звільнений від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави 605,80 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу «Україна» відхилити, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан