Провадження № 2/522/3648/15
17 лютого 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі - Герасименко Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, -
Позивач ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» 19.09.2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 678,74 грн. та стягнення судових витрат.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.11.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 була підписана Заява Позичальника № ODG0R308081530, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 998,96 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяці з 05.11.2012 року по 04.11.2014 року. При цьому, ОСОБА_1 у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір та зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки за його користування. Однак, в порушення умов договору свої зобов'язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед Банком, станом на 10.07.2014 року, виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 8 678,74 грн.. На даний час ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, заборгованості за договором не погашає, чим порушує права Банку.
В судове засідання 17.02.2015 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Акрабова О.М. (діє на підставі довіреності від 25.06.14) не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує та просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які пов'язані з розглядом вказаної справи в суді, а саме: виклику відповідача до суду через засоби інформації (газети) у загальному розмірі 1065 (одна тисяча шістдесят п'ять) гривень (а.с.55-56).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за її відсутністю суду не надавав. Окрім того, відповідач викликався до суду за оголошеннями, наданими до газет «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті», про що у матеріалах справи є відповідні відомості та екземпляри зазначених газет, у яких містяться оголошення про його виклик у судові засідання призначені на 10 год. 10 хв. 20.01.2015 року та на 11 год. 00 хв. 17.02.2015 року.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.11.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» (надалі Позивач, Кредитор, Банк) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач, Позичальник, Боржник) була підписана Заява Позичальника № ODG0R308081530, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 998,96 грн. на придбання ноутбуку зі сплатою 0,12 % річних, строком з 05.11.2012 року по 04.11.2014 року та зобов'язався погашати кредит щомісячними платежами у сумі 208,55 грн., а з 10.09.2013 року у сумі 308,53 грн. з періодом сплати з «5» до «9» число кожного місяця а також сплачувати щомісячну винагороду за надання фінансового інструмента (а.с.6).
В заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами і Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, складає між ним та Банком - Кредитно-заставний договір, що також підтверджується його підписом на заяві.
Відповідно до п. 1.2.6. Умов та Правил надання банківських послуг (надалі умови) позичальник зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором за вимогою Банка виконати зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті винагороди.
Згідно п. 1.2.7. умов держатель картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту для запобігання виникнення овердрафту.
Згідно п. 1.2.5. умов позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перебільшення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно п. 1.5.1. умов сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх зобов'язань згідно законодавства України та умовами договору.
Згідно п. 1.6.1. умов зміни в умови вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках, не заборонених діючим законодавством України.
Згідно п. 1.7.12. умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору то він автоматично лонгується на такий самий термін.
Згідно п. 1.5.20 умов при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.
З матеріалів справи вбачається, що позивач згідно Свідоцтва серії А01 № 054809 про державну реєстрацію юридичної особи, зареєстрований як юридична особа ПАТ КБ «ПриватБанк», яке має свій статут, згідно Банківської ліцензії за № 22 від 05.10.2011 року має право надання банківських послуг, визначених частиною 3 ст. 47 Закону України «Про Банки і Банківську діяльність», тобто має всі необхідні документи щодо здійснення діяльності пов'язаної з послугами надання кредитів, тощо (а.с.31-33).
З позову вбачається, що зобов'язання по договору позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 4 998,96 грн..
Відповідач в свою чергу зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим у нього перед позивачем, станом на 10.07.2014 року, виникла заборгованість за кредитом загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить 8 678 (вісім тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 74 копійки, з яких:
- заборгованість за кредитом - 4 998,96 грн.;
- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 4,09 грн.;
- заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 2 786,23 грн.;
- штрафи (фіксована частина та процентна складова) - 889,46 грн..
Розрахунок заборгованості наведений в позові та доданий до матеріалів справи (а.с.2, 4-5).
Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав.
На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду немає.
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, штрафу, комісій заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним договором та діючим законодавством.
Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України.
На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за Кредитно-заставним договором № ODG0R308081530 від 05.11.2012 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України.
Також судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № BO901B0JX7 від 11.07.2014 року (а.с.34), а також витрати пов'язані з розглядом вказаної справи в суді, а саме: виклику відповідача до суду через засоби інформації (газети Урядовий кур'єр та Одеські вісті) у загальному розмірі 1065 (одна тисяча шістдесят п'ять) гривень, що підтверджується наданими з його боку сплаченими платіжними дорученнями за № IHN94BOWL7 від 04.12.2014 року на суму 420 грн., № BO901B0OH4 від 21.01.2015 року на суму 420 грн., № BO901B0OH2 від 21.01.2015 року на суму 120 грн. та № BO901B0OH1 від 21.01.2015 року на суму 105 грн. (а.с.59-62), які свідчать про сплату наданих у газети «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті» оголошень про виклик відповідача у судові засідання призначені на 10 год. 10 хв. 20.01.2015 року та на 11 год. 00 хв. 17.02.2015 року.
Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи вищенаведене суд, відповідно до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, також і ці витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 57, 60, 79, 88 ч.1, 169 ч.4, 179, 197, ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 1, 3, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 546, 549-552, 610-612, 624-626, 627-629, 631, 638, 639, 1046-1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд -
1.) Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат - задовольнити.
- заборгованість за кредитом - 4 998,96 грн.;
- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 4,09 грн.;
- заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 2 786,23 грн.;
- штрафи - 889,46 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

17.02.2015