У х в а л а

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2012 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача перенести сарай на належну йому земельну ділянку та встановити його на відстані одного метра від спільної межі, стягнути на його користь з відповідача у відшкодування майнової шкоди 5 000 грн та 2 000 грн моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_5 самовільно захопив належну йому частину земельної ділянки площею 0,00015 га, на якій розмістив сарай, чим заподіяв йому майнову та моральну шкоду.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2012 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 перенести сарай «Г», на його земельній ділянці, площею 0,0134 га, за адресою: АДРЕСА_2, на відстань не менше метру від межі з земельною ділянкою ОСОБА_4, яка розташована по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 у стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого частково погодився і апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки висновком судової будівельно-технічної експертизи від 05 грудня 2008 року було встановлено, що спірний сарай знаходиться на належній позивачу земельній ділянці. При цьому, апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, а у решті обґрунтовано залишив рішення суду без змін.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2012 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська