Справа №339/12/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 3000 грн. на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що постійно працює в Празі різноробочим і достатньо заробляє. Знаючи, що дочка хворіє на часті респіраторні захворювання, алергоз та потребує постійного лікування, він фактично ухилився від виконання своїх обв'язків.

В судовому засіданні позивачка підтримала доводи позовних вимог з наведених вище підстав та додатково пояснила, що з приводу частих хвороб дочки вона зверталася за медичною допомогою Долинську міську лікарню, дочка перебуває на диспансерному обліку Болехівській ЦМЛ і потребує щорічного санаторно-курортного лікування органів дихання. А також вказала, що вона безробітна, теж хворіє і частину своїх коштів витрачає на своє лікування.

Відповідач в судове засідання не з"явився, подав до суду заперечення, в якому позов визнав частково, при цьому зазначив, що за час спільного проживання з позивачкою він завжди працював та утримував сім'ю. Але більше трьох років вони разом не проживають, він продовжує утримувати дочку, купляє необхідні речі: одяг, іграшки, подарунки. Також зазначив, що він на даний час не працює і заробітки його є нерегулярними, хворіє і потребує лікування. Просив визначити йому розмір аліментів в сумі 500грн.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10 ,60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов"язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України.

Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на протязі 2011-2015 роках зверталася за медичною допомогою в Долинську міську дитячу лікарню з приводу ГРВІ, бронхопневмонї, частих респіраторних захворювань, алергозу та перебуває на обліку в Болехівській міській лікарні з приводу гострої пневмонії.

В даний час дитина потребує обстеження у пульмонолога, алерголога Івано-Франківської ОДКЛ та реабілітаційних заходів в санаторії пульмонологічного профілю

( а.с.24-25) .

З вразуванням викладених обставин щодо стану здоров'я дочки, позивачці роз'яснено її право на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача фактично понесених нею витрат на лікування дочки та перебачуваних додаткових витрат на майбутнє, зокрема, витрат на санітарно-курортне лікування.

Як визнав суд, стосунки між сторонами погіршилися, вони більше трьох років проживають окремо, а неповнолітня дочка ОСОБА_3 перебуває на утриманні позивачки та з нею проживає.

Відповідач на даний час не працює, інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати, окрім дочки ОСОБА_3, немає. Згідно довідки Болехівської ЦМЛ він перебуває на обліку у дерматолога з діагнозом : вроджений іхтіоз. (а.с. 46).

Позивачка, як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів в розмірі 3000грн. посилалася на те, що відповідач працює за кордоном та має великий дохід.

На підтвердження таких доводів вона надала суду квитанцію та відомості про роботу за червень, липень 2011року (а.с.13, 14, 35), тобто ці докази стосуються періоду 2011-2012років , коли сторони проживали разом і не підтверджують майновий стан відповідача на час вирішення спору.

Відповідач в попередньому судовому засіданні 20.01.2015року не заперечував той факт, що працював у вказаний період ( 2011-2012 роки ) за кордоном, отримані кошти надавав сім'ї. Але пояснював, що на даний час він не працює за кордоном і немає великих доходів, з яких міг би сплачувати аліменти в такому розмірі , як просить позивач, надавши для огляду закордонний паспорт, де відсутні відмітки про перетин кордону.

Окрім того, позивач на підтвердження майнового стану відповідача не надала суду будь-яких доказів з приводу наявності у нього рухомого чи нерухомого майна, що б давало підстави вважати про величину його доходів.

Оскільки відповідач ніде не працює та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз"яснення , що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов"язків обох батьків щодо дітей , кожен із них зобов"язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів.

Виходячи із віку дитини сторін , такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим як 1286 грн. і, відповідно, кожний з батьків повинен би сплачувати по 643грн. на дитину.

Відтак, обов'язок забезпечення дитини хоча б мінімальним прожитковим мінімумом покладено на обох батьків, які мають рівні права та обов'язки відносно дітей, виходячи з норм Сімейного законодавства.

При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан та стан здоров"я як дитини так і відповідача, відсутність в останнього осіб, яких він зобов'язаний утримувати, беручи до уваги, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка зайнята щоденними турботами щодо її виховання, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 800 гривень щомісячно .

Доводи відповідача про те, що він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі , більшому ніж 500грн. через відсутність постійного місця праці не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини відповідно до сімейного законодавства не є поважною причиною для зменшення суми аліментів до 500грн., як на тому він настоює .

Вимоги відповідача визначити розмір аліментів 500 гривень не можуть бути задоволені ще й тому, що це суперечило б інтересам дитини і положенням чинного сімейного законодавства про його обов'язок утримувати неповнолітню дитину, а, відповідно, він повинен, і має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїй дитині, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним.

Позивачка звернулася до суду з вимогами - 12.01.2015 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка звільнена від сплати судового збору , тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 :

- на користь ОСОБА_1 :

щомісячно аліменти в розмірі 800 ( вісімсот) гривень на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- судовий збір в дохід держави в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60коп.

Стягнення аліментів розпочати з 12.01.2015 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 800 (вісімсот ) гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.