РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21209/14-ц

пр. № 2/759/1545/15

22 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2; треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Святошинська района в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2; треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Святошинська РДА в м. Києві про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 01 лютого 2005 року.

За рішенням ісполкома Подільської районної Ради народних депутатів від 16.04.1990 року на сім'ю з трьох чоловік їм була надана 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1, де вони мешкали з 1991 року.

Зазначена квартира є не приватизованою.

Відповідач більше 8 років не проживає у даній квартирі, з 2006 року не сплачує комунальні платежі, особистих його речей в квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавитися.

ОСОБА_2 з 05 серпня 2006 року одружений і проживає зі своєю новою сім'єю за іншою адресою. Діти часто бувають у батька в с. Кожухівка Васильківського району Київської області.

На підставі вищенаведеного, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втрати право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник категорично заперечували проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник третьої особи, Святошинської РДА в м. Києві, в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, третіх осіб, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, а з 01 лютого 2005 року шлюб між ними розірвано (а.с.4 - копія Свідоцтва про розірвання шлюбу).

В шлюбі у сторін народились двоє дітей, які є третіми особи по даній справі: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з копії Ордеру на жиле приміщення №71497 Серії Б від 18 травня 1990 року, вказаний Ордер був виданий ОСОБА_2 на сім'ю з трьох осіб на право заняття жилого приміщення, площею 28,94 кв.м., яке складається з 2-х кімнат - квартири АДРЕСА_1 (а.с.5 - копія Ордеру).

Як вбачається з довідки за Формою №3, у спірній квартирі є зареєстрованими наступні особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (власник особового рахунку), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня дружина), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (син) (а.с.6 - довідка за Формою №3).

Спірна квартира є неприватизованою.

Як вбачається з Актів від 03 липня, 09 жовтня та 10 грудня 2014 року, зі слів сусідів квартири №89 та №87, ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає в квартирі №88 з 2006 року (а.с.7,8,9 - копії Актів).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона зі сторонами у справі знайома більше 25 років, відносини склались нормальні. ОСОБА_2 вона не бачила близько десяти років.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є сусідкою з 1990 року. ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2006 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі приблизно десять з половиною років, позивачка проживає у спірній квартирі разом іншим чоловіком.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що відповідач у справі більше десяти років не проживає у спірній квартирі, а особисто він проживав з позивачкою у спірній квартирі періодично, а на даний час проживає постійно, що триває приблизно десять років, разом сплачують за житлово-комунальні послуги, робили ремонт у квартирі. Однак, у спірній квартирі мало місця для проживання, оскільки у ній проживає багато людей.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що знає цю сім'ю з 1994 року, відносини були дружніми. Відповідача не бачив досить давно, однак коли його зустрів, то почув, що він не може потрапити додому, і син також не може, оскільки Міріна, позивачка в справі, змінили замки від вхідних дверей.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, він визнає, що не проживає у спірній квартирі, але з наступних поважних причин: по-перше у нього з позивачкою (колишньою дружиною) склались неприязні стосунки, після чого було розірвано шлюб; по-друге, у спірній квартирі проживає їхня донька ОСОБА_4 зі своїм чоловіком, а також інший чоловік, з яким позивачка перебуває у фактичних стосунках; по-третє, за адресою, за якою він на даний час проживає (с. Кожухівка Васильківського району Київської області), знаходиться недобудований будинок його батька і він змушений там проживати, оскільки альтернативного місця проживання він не має. Крім того, є важливим той факт, що позивачка декілька років назад змінила замки вхідних дверей, а тому він був позбавлений можливості приходити до спірної квартири.

Як встановлено в ході судового розгляду, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с.44 - копія рішення суду першої інстанції).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2008 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року - залишено без змін (а.с.45 - ухвала суду апеляційної інстанції).

Як встановлено вищевказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач, залишаючи квартиру, в 2006 році звертався до ЖЕО №808 м. Києва з письмовими заявами з проханням не застосовувати ніяких мір стосовно його непроживання у спірній квартирі з причини неприязних відносин з колишньою дружиною.

Третя особа, ОСОБА_3, заперечував проти задоволення позову та пояснив, що батько не може проживати у спірній квартирі, оскільки склались напружені відносини з його матір'ю, крім того, особисто він також не може проживати у спірній квартирі.

Третя особа, ОСОБА_4, підтримує вимоги позивачки в повному обсязі.

В ході судового розгляду встановлено з пояснень сторін, що в спірній квартирі на сьогоднішній день фактично проживають позивачка, її чоловік, з яким вона перебуває у фактичних відносинах, донька сторін - ОСОБА_4, її чоловік та народжена дитина останньої.

Крім того, з пояснень відповідача встановлено, що донька ОСОБА_4 зі своїм чоловіком приїзджали до нього в серпні 2014 року в с. Кожухівка Васильківського району Київської області, з приводу приватизації спірної квартири, однак розмова не відбулась і була перенесена на інший день. Під час зустрічі також були присутні позивачка та її син.

Третя особа ОСОБА_4 підтвердила в судовому засіданні обставини, які пояснив відповідач стосовно приїзду до нього в серпні 2014 року з приводу приватизації спірної квартири.

Отже, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з наступного.

Згідно ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Отже, проаналізувавши пояснення сторін та третіх осіб, покази свідків, дослідивши усі наявні в матеріалах справи письмові докази у їх супуності та співставленні, суд дійшов до висновків, що чітко є встановленими наступні факти та обставини: сторони з 2005 року не перебувають в шлюбі, ордер на спірну квартиру отримував відповідач на сім'ю з трьох осіб і він є власником особового рахунку, спірна квартира є неприватизованою, у сторін (колишнього подружжя) склались неприязні стосунки, більше десяти років у спірній двокімнатній квартирі проживає позивачка разом з чоловіком, з яким вона перебуває у фактичних відносинах, який спочатку проживав періодично, а згодом почав проживати постійно, крім них у спірній квартирі проживав син сторін, який на даний час не проживає, оскільки відносини є напруженими, а також проживає донька сторін - ОСОБА_4 зі своїм чоловіком та маленькою дитиною.

Крім того, позивачка декілька років назад змінила замки у вхідних дверях.

Допитані в судовому засіданні свідки у своїх показах однозначно стверджували, що відповідач більше десяти років не проживає у спірній квартирі, але сам відповідач також визнав цей факт та надав суду ряд пояснень з цього приводу, з які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, зокрема те, що у нього з позивачкою (колишньою дружиною) склались неприязні стосунки, після чого було розірвано шлюб; по-друге, у спірній квартирі проживає їхня донька ОСОБА_4 зі своїм чоловіком, а також інший чоловік, з яким позивачка перебуває у фактичних стосунках; по-третє, за адресою, за якою він на даний час проживає (с. Кожухівка Васильківського району Київської області), знаходиться недобудований будинок його батька і він змушений там проживати, оскільки альтернативного місця проживання він не має. Крім того, є важливим той факт, що позивачка декілька років назад змінила замки вхідних дверей, а тому він був позбавлений можливості приходити до спірної квартири.

Крім того, повертаючись до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2008 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, слід взяти до уваги обставини, які ним встановлені, зокрема той факт, що відповідач, залишаючи квартиру, в 2006 році звертався до ЖЕО №808 м. Києва з письмовими заявами з проханням не застосовувати ніяких мір стосовно його непроживання у спірній квартирі з причини неприязних відносин з колишньою дружиною.

Також, в ході судового розгляду чітко встановлено з пояснень сторін, що в серпні 2014 року донька ОСОБА_4 зі своїм чоловіком приїзджали до відповідача в с. Кожухівка Васильківського району Київської області, де останній проживає у недобудованому будинку свого батька, з приводу приватизації спірної квартири, однак розмова не відбулась і була перенесена на інший час, що також підтверджує той факт, що в серпні 2014 року останні визнавали за відповідачем його право користування спірною квартирою.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що непроживання відповідача у спірній квартирі є вимушеним і пов'язаним саме з неприязними стосунками між колишнім подружжям, наявністю у спірній квартирі на постійному місці проживання чоловіка позивачки, з яким вона перебуває у фактичних відносинах, а також доньки ОСОБА_4, яка проживає у спірній квартирі зі своїм чоловіком та маленькою дитиною, та інших важливих обставин, наведених вище, а тому суд дійшов до висновку про відсутність законних та правових підстав для задоволенні даного позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.68, 71,72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57- 60, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2; треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Святошинська района в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.