АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1171/15
Справа № 643/8786/14-ц Головуючий 1 інстанції Яремчук В.І.
Категорія: спадкова Доповідач: Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Івах А.П., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_7 ОСОБА_9 про усунення від права на обов'язкову частку у спадщині,-

ВСТАНОВИЛА:

16 червня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про усунення ОСОБА_3 від права на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_8. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло р. № 5А-02-226857 від 05.09.2002 р. її мати ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_3 мають на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1, право власності було набуте шляхом приватизації. За життя ОСОБА_8 заповідала належну їй квартиру, позивачці. Проте, на момент смерті її мати перебувала у шлюбі з відповідачем, який є непрацездатним в силу свого віку, а тому він відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у розмірі 1/8 від спадщини матері, оскільки крім неї (доньки) та відповідача (чоловіка) ще є два спадкоємця першої черги, два її сини: ОСОБА_6 і ОСОБА_9, тобто 1/16 частки квартири АДРЕСА_1. Відповідач від надання допомоги своїй дружині, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, ухилявся. В 2011 році ОСОБА_8 перенесла інсульт та відповідно до висновку лікарської комісії потребувала постійного стороннього догляду та нагляду. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 р. матір визнано недієздатною та над нею встановлено опіку і призначено опікуном її, позивачку, мати проживала за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_2, та виключно нею здійснювався догляд за нею, а також її матеріальне утримання та лікування. Відповідач до опікунської ради ні разу не звертався, бажань щодо здійснення опіки над дружиною не виявляв, долею та потребою у догляді за нею не цікавився.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивачка не дозволяла йому бачитися з дружиною, яка після інсульту жила у позивачки, яка була призначена її опікуном, від надання допомоги своїй дружині він не ухилявся, а навпаки здійснював таку допомогу шляхом постійної оплати за комунальні послуги, які надавалися житлу, що перебувала у їх з дружиною спільній сумісній власності, а також він здійснював оплату за користування стаціонарним телефоном, який оформлений на дружину, крім того, він матеріально допомагає своєму сину - інваліду, і не міг допомагати своїй хворій дружині.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено. Усунуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, через ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_8, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2014 року заяву про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким заочним рішенням, відповідач ОСОБА_3 просить в апеляційній скарзі його суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги послався на те, що суд не врахував похилій вік відповідача ОСОБА_3, 70 років, внаслідок чого він є непрацездатною людиною, а тому має законне право на обов'язкову частину у спадщині у вигляді 1/16 частики квартири АДРЕСА_1. Крім того, висновки суду про те, що відповідач ухилявся від надання допомоги своїй дружині-спадкодавцю є необґрунтованими, оскільки суд безпідставно не взяв до уваги, що позивач, яка була призначена опікуном на спадкодавцем, і перевезла її до себе, з мотивів особистої неприязні, перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дружиною. Апелянт також вказав на вкрай обмежені свої фінансові можливості, він існував лише на невелику пенсію у 1200 грн., які витрачав на комунальні платежі і допомагав своєму синові - інваліду ІІІ гр. Висновки суд про застосування з боку відповідача до спадкодавця фізичного насилля матеріалами справи також не доведені.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги та розглянутого позову, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що спір виник з приводу усунення ОСОБА_3 від обов?язкової частки спадщини, яка йому належить відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, як непрацездатному внаслідок похилого віку вдівцю, при успадкуванні ним за заповітом від 29.04.2009р. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року його дружини, ОСОБА_8 На день своєї смерті ОСОБА_8 внаслідок тяжкої хвороби потребувала допомоги, яку їй надавала опікун та донька, позивач ОСОБА_5, і вони мешкали разом у квартирі позивача.

Задовольняючи позов з підстав, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, яка передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, районний суд послався на те, що відповідач з часу визнання спадкодавця ОСОБА_8 недієздатною та до самої її смерті жодного разу не відвідував та не доглядав її, а заперечення відповідача про те, що він не міг цього зробити внаслідок неприязних відносин з боку позивача та свого незадовільного матеріального стану, - не доведені.

Однак при цьому суд не врахував, що вищевказана норма ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачає усунення від права спадкування лише за законом, а у даному випадку оспорено обов'язкове право на спадщину лише за заповітом. Той факт, що обов'язкова частка передбачена ч. 1 ст. 1241 ЦК України, а відповідно до ч. 6 положення ст. 1224 ЦК України про усунення від права спадкування поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, не означає можливість застосування до спірних правовідносин по цій справі положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Так, за своїм змістом обов'язкова частка при успадкуванні за заповітом передбачена законом як безумовна особиста соціальна гарантія для утримання перелічених у ч. 1 ст. 1224 ЦК України непрацездатних осіб. Навіть за ч. 3 ст. 1241 ЦК України будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Тому положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України про усунення від спадщини поширюється на непрацездатних осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, лише у частині, яка не охоплюється заповітом. Оскільки таких вимог по справі не було заявлено і судом не розглядалося, то у задоволенні позову необхідно відмовити, за його безпідставністю.

Таким чином, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного застосування вказаної норми ч. 5 ст. 1224 ЦК України, внаслідок чого застосував закон, який не поширюється на спірні правовідносини, то відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 316, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: