АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9799/15 Справа № 205/2994/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Добролюбовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «Дніпроважмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Дніпроважмаш» на користь ОСОБА_4 145696,58 грн. на відшкодування майнової шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Дніпроважмаш» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1456,96 грн.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, ПАТ «Дніпроважмаш» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані, сталася з їх вини.

За змістом п. 2.12 Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 січня 2007року № 54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2007р. за № 162/13429, переїзди, які не обладнані переїзною сигналізацією, повинні обслуговуватись черговим працівником у випадку, якщо це є переїзд з незадовільними умовами видимості.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварини.

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником сідлового тягача «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепа «Trailor», д.н.з. НОМЕР_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу.

22 серпня 2014р. на території заводу «Дніпроважмаш» у м. Дніпропетровську сталося ДТП за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_4 та тепловозу, який рухався територією підприємства з 3 вагонами, відєднаними від тормозних систем локомотива.

ДТП сталося під час руху вантажного автомобіля «Рено» з причепом через нерегульований переїзд на території вказаного підприємства, який не обладнано ні дорожніми знаками, ні шлагбаумом, ні звуковою чи світловою сигналізацією.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками ДАІ не було встановлено відповідність вимогам правил руху на залізничному транспорті бригади тепловозу та адміністрації підприємства та не надано оцінку факту руху по території заводу потягу з відєднаними від гальмівної системи вагонами, відсутність обладнання та сигналізації на переїзді тощо.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, за відсутністю у діях ОСОБА_4 складу вказаного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року, залишено без змін постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2014року.

Відповідно до експертного товарознавчого дослідження щодо визначення майнової шкоди від 26 березня 2015 року №51/15 розмір збитків, завданих власнику пошкодженого при ДТП напівпричепа «Trailor YY3CX», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, складає 144496,58 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відсутність вини позивача встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, також що позивачу як водію та власнику автомобіля «Рено 22» було завдано шкоду внаслідок невиконання відповідачем обовязку щодо забезпечення безпеки руху через залізничний переїзд, який знаходиться у його віданні.

Також суд першої інстанції зазначив, що з клопотанням про призначення авто-технічної експертизи з метою встановлення вини бригади тепловоза або ПАТ «Дніпроважмаш» (в частині виконання обовязку з забезпечення безпеки дорожнього руху) ні відповідач, ні третя особа не звертались, не зважаючи на те, що були розясненні відповідні права на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Так само суд першої інстанції зазначив, що розмір збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, визначається на підставі висновку експертного дослідження від 26 березня 2015 року № 51/15, тому витрати позивача у розмірі 1200,00 грн. на проведення відповідної експертизи є витратами, які особа зробила для відновлення свого порушеного права у розумінні ст. 22 ЦК України, а відтак підлягають стягненню з відповідача як складова частина реальних збитків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року не встановлено вини відповідача та суд першої інстанції зробив з цього невірні висновки без призначення відповідної експертизи.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року, якою залишено без змін постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року встановлено, що ДТП сталося на нерегулюваному переїзді на території вказаного підприємства, який не обладнано ні дорожніми знаками, ні шлагбаумом, ні звуковою чи світловою сигналізацією. Крім того, справа від переїзду залізнична колія завертає, після повороту виходить за межі видимості з місця перед переїздом, де зупинився автомобіль ОСОБА_7 Також, відсутність видимості за кутом підтверджується поясненнями машиніста та помічника машиніста тепловозу.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що підприємство не повинно облаштовувати переїзд оскільки він є технологічним, що визначено п.24 Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 січня 2007року № 54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2007р. за № 162/13429 та п.88 Правил технічної експлуатації міжгалузевого промислового залізничного транспорту України, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 01.10.2009 р. № 1014.

Проте, відповідно до Правил дорожнього руху, залізничний переїзд, це перехрещення дороги із залізничними коліями на одному рівні.

Згідно ст.9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. Стаття 12 вказаного Закону пердбачає, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як зазначено вище місце перхрещення залізничної колії та автомобільної дороги, де сталося ДТП виходить за межі видимості з місця перед переїздом, не обладнано ні дорожніми знаками, ні шлагбаумом, ні звуковою чи світловою сигналізацією. Таким чином, правила дотримання безпеки руху підприємством не забезпечено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам ст.213, 214

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: