Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів -Максимчук З.М., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_7, її представника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до житлово-комунального підприємства „Паркове" про визнання права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 27 березня 2012 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на закінчену будівництвом квартиру НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 загальною площею 82,4 кв. м., жила 31,2 кв. м., підсобна 51,2 кв. м. кількість приміщень 8, кількість жилих кімнат 2.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на закінчену будівництвом квартиру НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 загальною площею 91,9 кв. м., жила 53,1 кв. м., підсобна 38,8 кв. м. кількість приміщень 12, кількість жилих кімнат 4.

Визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на закінчену будівництвом квартиру НОМЕР_3 на АДРЕСА_1 загальною площею 95,1 кв. м., жила 47,7 кв. м., підсобна 47,4 кв. м. кількість приміщень 9, кількість жилих кімнат 3.

Визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на закінчену будівництвом квартиру НОМЕР_4 на АДРЕСА_1 загальною площею 86,0 кв. м., жила 41,5 кв. м., підсобна 44,5 кв. м. кількість приміщень 10, кількість жилих кімнат 3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, таким що порушує її право на житло та отримання його у власність, прийнятим з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення по справі та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що вона, її матір та брат проживають та зареєстровані в квартирі НОМЕР_2 на АДРЕСА_1. Квартира була відомчим житлом, яку отримав її батько, факт належності їй та її родині права проживання, користування та можливості визнання права власності на квартиру підтверджено документами. В 2014 році її сім'я вирішила приватизувати квартиру, однак при зверненні в Рівненське БТІ їй повідомили, що на квартиру оформлено право власності за ОСОБА_1 Стверджує, що такі дії ОСОБА_1 та незаконне рішення суду порушує її право на користування житловим приміщенням, проживання та можливість визнати право власності на неї. За викладених обставин просить рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ЖКП „Паркове" про визнання права власності на нерухоме майно, а саме квартиру НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог чинного законодавства, мотиви та підстави, наведені в апеляційній скарзі безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що ОСОБА_7 не має права на подачу апеляційної скарги, строк апеляційного оскарження нею пропущено. Звертає увагу, що в апеляційній скарзі не зазначено, які норми матеріального права були неправильно застосовані судом, скарга базується на формальних, аналогічних та заплутаних міркуваннях, не підтверджених фактами та законодавством. Стверджує, що прийнятим рішенням не порушено права ОСОБА_7 на користування житловим приміщенням, оскільки остання зверталася по даному питанню до Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області та досудовим слідством не було встановлено порушення її прав. За викладених обставин просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до житлово-комунального підприємства „Паркове" про визнання права власності на нерухоме майно. В своїх позовних вимогах посилаються на те, що 01 вересня 2005 року між ними та ЖКП „Паркове" було укладено договори про реконструкцію квартир. Пунктом 1 договорів встановлено, що ЖКП „Паркове" надає їм житлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а саме квартири НОМЕР_4,НОМЕР_3,НОМЕР_1,НОМЕР_2, для реконструкції з набуттям статусу службової квартири з усіма зручностями. Пунктом 3 договорів передбачено, що працівник зобов'язується виконати за власні кошти всі роботи з реконструкції житлового приміщення до 28 лютого 2006 року. Позивачі, відповідно до умов вищенаведених договорів, власними силами та за власні кошти виконали реконструкцію спірних квартир НОМЕР_4,НОМЕР_3,НОМЕР_1,НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 у строки передбачені договорами, метою проведення якої було забезпечення їх та їхніх сімей житлом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на положення ст.328 та 331 ЦК України та обґрунтував, що ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є фактичними власниками новостворених квартир НОМЕР_4,НОМЕР_3,НОМЕР_1,НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1, оскільки понесли всі витрати на реконструкцію даних квартир і ці витрати підтверджені документально.

Колегія суддів не може погодися із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.1, 3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЖК України встановлено, що за Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік державне управління в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду здійснюється Радою Міністрів СРСР, Радою Міністрів Української РСР, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, міністерствами, державними комітетами і відомствами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР.

Зокрема, у відповідності до ст.15 ЖК України, саме виконавчі комітети місцевих органів влади здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (ч.1 ст.30 ЖК України), керують житловим господарством, здійснюють управління житловим фондом (ст.18 ЖК України), приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (сь.51 ЖК України), приймають рішення про включення житлових приміщень до числа службових (ст.118 ЖК України).

Відповідно до ч.2 ст.2 та ч.1 ст.11 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР „Про місцеве самоврядування в Україні" визначено суб'єктів здійснення місцевого самоврядування, до яких належить виконавчі органи ради.

Таким чином, Державною делеговані повноваження виконавчим органам місцевої влади, ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування України", щодо управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Тобто, законодавець поклав на виконавчі органи місцевого самоврядування обов'язок щодо розпорядження житловим фондом, що перебуває у його віданні.

Відповідно до рішення Рівненської міської ради №1443 від 16 червня 2005 року у комунальну власність міста Рівне прийнятий житловий будинок АДРЕСА_1, що перебуває на балансі ВАТ „Рембуд-4".

Згідно роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

За змістом ст.1, п.1, ч.1 ст.13, ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Зазначене свідчить, що ЖКП „Паркове" може виступати стороною лише у справах пов'язаних з наданням комунальних послуг, однак не може бути відповідачем при вирішенні спору щодо визнання права власності на майно.

Приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 суд першої інстанції не дослідив дані обставини, дійшов помилкового висновку, що відповідачем у даній справі може бути ЖКП „Паркове", та не перевірив, що житловий будинок АДРЕСА_1 переданий відповідачу на баланс, що не свідчить про набуття право розпорядження майном, та набуттям цивільно- процесуальної дієздатності, відповідно до ст.29 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі не виникло спірних правовідносин, які підлягають вирішенню у судовому порядку.

Викладене свідчить про те, що відповідачем у даній справі, при наявності спору, може виступати лише Рівненська міська рада, або при делегуванні повноважень, виконавчий комітет Рівненської міської ради.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому наявні підстави для застосування положень ст.ст.303,307 ЦПК України щодо скасування рішення суду першої інстанції, яке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,309,314,316,324-325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2012 року скасувати.

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в позові до житлово-комунального підприємства „Паркове" про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Ю.М. Рожин

Судді: З.М. Максимчук

Н.М. Ковальчук