Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2230/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз О. А.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

15.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Карпенка О.Л.

Письменного О.А.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ТОВ ім. Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа відділ Держзеагенства Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання дій незаконними та стягнення орендної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовною заявою до Глодоської сільської ради Новоукраїнського району, ТОВ ім. Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держземагенства Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання дій незаконними та стягнення орендної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2012 року їй належить земельна ділянка площею 4,78 га на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Новоукраїнскої райдержадміністрації № 18-р від 15 січня 1997 року. За життя ОСОБА_4 її земельний пай використовувало ТОВ ім. Фрунзе і сплачувало їй орендну плату.

Після смерті ОСОБА_4, позивач зверталася до відповідача ТОВ ім. Фрунзе про сплату їй орендної плати за використання земельного паю, однак останній відмовив їй посилаючись на те, що земельний пай не оформлений на її ім'я.

Оформити свої права на спадкову землю ОСОБА_3 змогла лише 13 листопада 2012 року. Таким чином в період з 1998 року по 2012 рік орендна плата власнику не сплачувалась.

Враховуючи, що земельний пай не був переоформлений, сільська рада мала передати його в оренду, а виконавчий комітет зареєструвати договір оренди земельної частки (паю), однак цього виконано не було. Дії та бездіяльність Глодоської сільської ради порушили права позивача як власника земельної ділянки, тому просила суд визнати незаконною бездіяльність Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області щодо не витребуваної (не успадкованої) земельної частки (паю) покійної ОСОБА_4 на протязі 14 років; визнати незаконним самовільне використання земельної частки (паю) ТОВ ім. Фрунзе; стягнути орендну плату за використання земельної частки (паю) з ТОВ ім. Фрунзе в розмірі 24 577 грн. 85 коп.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду від 26 листопада 2014 року, яка набула законної сили, відмовлено у відкритті провадження в частині позовної вимоги про визнання незаконною бездіяльність Глодоської сільської ради, щодо не витребуваної (неуспадкованої) земельної частки(паю) покійної ОСОБА_4 на протязі 14 років.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду, з підстав порушення, на її думку, норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, які суд вважав встановленими. Просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ТОВ ім. Фрунзе - Дмитрух Д.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував всі обставини справи та дав їм належну оцінку.

Згідно із ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно дослідженої районним судом спадкової справи, встановлено, що позивачка після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, успадкувала земельну частку (пай), площею 4.78 га, яка належала останній на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Позивач ОСОБА_3 13 листопада 2012 року, набула право власності на зазначену земельну частку (пай), що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 грудня 2013 року, в якому відображено кадастровий номер та площу 4.3089 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з 1997 року між сторонами - позивачкою ОСОБА_3 чи її спадкодавцем ОСОБА_4 з однієї сторони та ТОВ ім. Фрунзе з другої сторони не був укладений договір оренди землі ні на усних умовах, ні на умовах платності, строковості та цільового використання.

Адже, як вбачається з довідки Відділу Держземагентства у Новоукраїнському районі Кіровоградської області за № 20/04/17-15 від 15 січня 2015 року, земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 4.3089 га на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району зареєстрована за гр. ОСОБА_3, дані про оренду відсутні.

Згідно довідки голови Глодоської сільської ради від 24 липня 2014 року, земельна ділянка, яка виділялася ОСОБА_4, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_2 числилася у невитребуваних паях. Договори оренди на земельну ділянку покійної ОСОБА_4, ні з ким не укладалися. Невитребувані земельні паї використовувалися для випасу худоби громадян, які проживають на території сільської ради. Орендна плата за використання таких паїв до бюджету сільської ради не сплачувалась.

За положеннями ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Смерть фізичної особи-орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, у тому числі право на отримання орендної плати, якщо інше прямо не передбачено у самому договорі.

Правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів того, що відповідач ТОВ ім. Фрунзе впродовж 1998-2012 років, використовувало самовільно чи перешкоджало у користуванні, земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як встановлено судом першої інстанції, ні позивач, ні її представник не зверталися до Держсільгоспінспекції з питання складання акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Таким чином, в діях відповідача не вбачається самовільного використання зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України позивач не надав суду першої та апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, що він вживав заходи для усунення перешкод користування земельною ділянкою та надав відповідачу документальні підтвердження на право вимоги.

Інші доводи скарги зводяться до переоцінки доказів по справі і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки відповідають встановленим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді