АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Шебуєвої В.А., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ "Надра", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначав, що 29.05.2014 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції Рижук Л.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №3393, який був виданий нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка є його власністю. 22.11.2007р. між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №166/П/29/2007-840, згідно з яким Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 157509,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою «нове житло». Згідно з п. 1.4. Основного договору «Банк надає Позичальнику Кредит строком до 19 листопада 2032 року». Позивач вказує, що у провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості. Враховуючи наявність судового спору за позовом Банку про стягнення кредитної заборгованості, порушення якого призвело до звернення банком до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, свідчить про спірність заборгованості.

Унікальний номер справи: 756/7949/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7047/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», третяособа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено. Заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.14 - скасовано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що станом на сьогоднішній день, суддею Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. не прийняте рішення по справі № 761/5140/13-ц (провадження № 2/761/3737/2013), представник відповідача (ПАТ «КБ «Надра») зі свого боку не заперечував проти того, що суддею Шевченківського районного суду м. Києва ще не розглянута позовна заява про стягнення кредитної заборгованості. На момент винесення виконавчого напису № 3393 від 29.04.2014 року, відповідач (ПАТ «КБ «Надра»), в порядку ст. 31 ЦПК України, не відмовився від позову про стягнення кредитної заборгованості.

Посилається, що в силу ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1. п. З глави 16 розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року № 296/5).

На думку апелянта, наявність судового розгляду свідчить про відсутність безспірності заборгованості, тому вказаний виконавчий напис є незаконним.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.11.2007 р. між сторонами укладено кредитний договір №161/П/29/2007-840, відповідно до якого банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 157509 доларів США під 12,49% річних в строк до 19.11.2032. За п. 4.2.3 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі.

Крім того, 22.11.2007 р. між сторонами укладено іпотечний договір, за яким позивач з метою виконання своїх зобов'язань як позичальника, що витікають з кредитного договору, передав в іпотеку, а відповідач прийняв в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. За cт. 5 іпотечного договору іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань в цілому або в тій чи іншій його частині. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається зокрема на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч.б ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч.1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже зазначеним вище Законом передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису.

Пунктом 5.3 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду чи виконавчого напису.

28.03.2014 р. відповідачем на адресу позивача була направлена досудова вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається: сума заборгованості по кредиту в розмірі 155380 доларів СНІ А 46 центів, еквівалент становить 1541032,33 грн.; сума заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 86211,16 доларів США, еквівалент становить 855025,01 грн.; сума пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 11026,86 доларів США, еквівалент становить 109362,05 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 15750 доларів США, еквівелент становить 156214,28 грн. Загальна сума заборгованості складає 268369,36 доларів США, що за курсом НБУ становить 2661633,66 грн.

29.04.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ВерповськоюО.В. вчинено виконавчий напис, яким вона пропонувала звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «КБ Надра»: сума заборгованості по кредиту в розмірі 155380 доларів США 46 центів, еквівалент становить 1541032,33 грн.; сума заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 86211,16 доларів США, еквівалент становить 855025,01 грн.; сума пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 11026,86 доларів США, еквівалент становить 109362,05 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 15750 доларів США, еквівалент становить 156214,28 грн. Загальна сума заборгованості складає 268369,36 доларів США, що за курсом НБУ становить 2661633,66 грн.

У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат",для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.88 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджую безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено договором іпотеки, досудова вимога позивачу була направлена 28.03.2014 р. та вважається надісланою, документи, що свідчать про безспірність заборгованості приватному нотаріусу були надані в повному обсязі, виконавчий напис відповідає вимогам ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат».

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що повністю відповідає нормам чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Крім того, з урахуванням положень ст.ст. З, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони повторюють обґрунтування позовних вимог, які були повно та всебічно розглянуті судом першої інстанції, зокрема, посилання позивача на розгляд у Шевченківському районному суді м. Києва справи за позовом ПА Т КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості як на спірність заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим, так як лише свідчить про те, що відповідач лише звернувся до суду за захистом своїх прав, а інших доказів та навіть пояснень спірності заборгованості позивачем суду надано не було.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, підстав для її задоволення судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: