ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1429/14-ц р.
28.01.2015 року смт. Золочів
Золочівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого: судді Юхименко О.М.,
при секретарі: Озерській Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Золочівський районний сектор головного управління ДМС у Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстрації за місцем проживання, -
10 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в будинку АДРЕСА_1, зобов`язати Золочівський районний сектор головного управління ДМС у Харківській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1
Свої вимоги позивач мотивує тим, що будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві власності згідно свідоцтва від 19.12.1989 року. Крім нього у вказаному будинку зареєстрований також його онук ОСОБА_2, від самого його народження, хоча фактично він не проживає у вказаному будинку понад три роки і на теперішній час йому взагалі невідомо місце його перебування чи мешкання. Добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку відповідач відмовляється, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що він був змушений звернутися до суду зі вказаним позовом.
В судове засідання від позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 26.01.2015 року також не з`явивсь, про причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлений з дотриманням ст. 74 ч.9 ЦПК України шляхом оголошення у пресі - в газеті „Слобідський край" від 25.12.2014 р. №154, однак, в судове засідання не з"явився, відповідні заяви суду не надавав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення, проти чого позивач не заперечує.
Представник 3-ї особи надала суду заяву в якій вона проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити судовий розгляд за відсутності їх представника
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1989 року виданого на підставі рішення виконкому Золочівського районної ради народних депутатів за №399 від 19.12.1989 року(а.с. 6).
Згідно інформації Золочівського РС ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, що також підтверджується копією будинкової книги(а.с.7,14)
З наданої суду довідки виконкому Феськівської сільської ради Харківської області від 17.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає на АДРЕСА_1, та має склад сім'ї онука ОСОБА_2,1984 року, який не проживає у спірному будинку понад три роки, про що свідчать акти обстежень (а.с.8,10,11,12).
При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23, 405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.
Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Статтею 174 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, як член сім'ї власника будинку АДРЕСА_1, зареєстрований за вказаною адресою, проте понад рік є відсутнім за місцем реєстрації. Проживаючи у м. Харків, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку ОСОБА_1 Доказів наявності домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, стосовно відсутності останньої у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування вказаним житлом. Крім того, враховуючи визнання позову відповідачем, що не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Оскільки судом позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню судові витрати.
На підставі викладеного, та керуючись вказаними положеннями матеріального закону та положеннями та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214, 215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 зі зняттям його з реєстраційного обліку.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 гривні 60 копійок судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, - з дня отримання копії рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Юхименко О.М.