Провадження № 2-п/520/124/15
УХВАЛА

29.07.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Цапенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом КП «ЖКС Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

2 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просив скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом КП «ЖКС»Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримав та просив її задовольнити. Він посилається на те, що йому не було відомо про наявність в суді даної цивільної справи, судові повістки він не отримував, у звязку з чим не зміг зявитися до судового засідання та надати важливі докази. Вважав, що заочне рішення повинно бути скасоване, оскільки на момент звернення до суду КП «ЖКС»Вузівський» основним квартиронаймачем квартири була його мати ОСОБА_2, і тільки 15 грудня 2014 року на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради він став наймачем квартири АДРЕСА_1.

Представник КП «ЖКС»Вузівський» вважала заяву необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 не підлягаючій задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2014 року Київським районним судом м. Одеси постановлено рішення, згідно з яким з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС»Вузівський» стягнута заборгованість за надані житлові-комунальні послуги за період з 01.07.2010 року по 01.06.2013 року у розмірі 3144 гривень 90 копійок.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановлення цих двох умов у суду є підставі для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, з урахуванням того, що підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч. 1.ст.232 ЦПК України, а саме: доведеність обставин, що: відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідно зазначити, що ОСОБА_1 було відомо, про те, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом КП «ЖКС»Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки 18 грудня 2013 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи та зняти копій з документів справи (а.с.30).

Також, судом у відповідності до вимог ЦПК України направлялися судові повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача судові повістки, однак вони поверталися на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 26, 102). Копія заочного рішення судом була направлена на адресу відповідача ОСОБА_1, однак також повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 114).

На запитання суду, щодо причин неявки до судового засідання, ОСОБА_1 пояснив, що у нього амнезія і він не памятає для чого подавав заяву про необхідність ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, у судовому засіданні посилався на те, що у квартирі проживає періодично, досить часто проживає в інших місцях, на запитання суду, як чином тоді можливо сповіщати про судові засіданні, ОСОБА_1 запропонував залишити номер телефону для звязку з ним.

Щодо доказів, які мав намір представити ОСОБА_1 в якості обґрунтування своєї правової позиції, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вважав, що оскільки він тільки з 15 грудня 2014 року є наймачем квартири, то саме з цього часу у нього виникає зобовязання щодо оплати комунальних платежів.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 з 18 червня 1976 року є зареєстрованим та проживає у даній квартирі, крім нього будь яких інших осіб в квартирі не зареєстровано.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що його мати ОСОБА_2, яка була основним квартиронаймачем, померла у 2003 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязання, що випливають із зазначеного договору.

При викладених обставинах та керуючись ст. 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом КП «ЖКС Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає та може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси тільки разом з судовим рішенням по цій справі

Головуючий (підпис) Калініченко Л. В.