Провадження №2/638/2141/15
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Задорожного М.І.

при секретарі: Ждановій Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Харківської обласної державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов'язання компенсувати витрати на лікування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Харківської обласної державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов'язання компенсувати витрати на лікування в якому просить зобов'язати Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Харківську обласну державну адміністрацію компенсувати йому витрати на ендопротезування та реабілітаційні заходи у зв'язку з лікуванням посттравматичного лівостороннього гонартрозу за кордоном у розмірі 381 621,39 грн. та покласти на відповідачів, судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, виконуючи інтернаціональний борг в Демократичній Республіці Афганістан 30.04.1984 він під час виконання бойового завдання, отримав кульове поранення. За наслідками поранення йому поставлено діагноз - хронічний остеомиелит медиального мищелка лівої великоберцової кістки, стадія ремісії, анкілоз лівого колінного суглоба. Після лікування він є інвалідом Радянської армії 2-ї групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

На протязі 24 років він звертався до різних медичних установ з питаннями лікування та можливості протезування колінного суглоба. Однак лікування бажаного результату не дало, стан здоров'я значно погіршувався, а тому Харківською обласною клінічною лікарнею йому було рекомендоване лікування у Німеччині.

Під час проходження консультацій в медичному центрі міста Дюссельдорфа, лікарями було рекомендовано термінове та невідкладне хірургічне втручання в лікування. Часу на дотримання порядку, щодо процедури направлення хворих на лікування за кордон, який передбачено постановою Кабінету міністрів України № 991 від 08.12.1995 у нього з об'єктивних причин не було.

11.06.2008 року йому у медичному центрі Дюссельдорфа, було проведемо операцію з протезування лівого колінного суглоба. З 25 червня по 17 липня 2008 року він проходив реабілітацію в клініці «Кайзер Карл» м. Бонна.

На протезування та лікування пов'язане з протезуванням він витратив 35 732,34 евро, що по курсу валют станом на 07.11.2013 року сума в гривнях становить 381 621,93 грн.

З кінця 2008 року він неодноразово звертався до уповноважених державних органів та органів місцевого самоврядування, які здійснюють державне управління з питань забезпечені прав інвалідів та їх соціальної захищеності, але йому було відмовлено стосовно компенсації витрат на ендопротезування та реабілітаційні заходи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача Харківської обласної державної адміністрації Грань С.О., який діє на підставі довіреності, позов не визнав та пояснив, що позивач не виконав вимоги, щодо порядку направлення громадян на лікування за кордон, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок направлення громадян на лікування за кордон» від 08.12.1995. № 991 (із змінами від 05.10.1996.), а тому нема підстав для задоволення його позову.

Представник відповідача Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зокрема з тих підстав, що, Постановою Кабінету Міністрів України 05.04.2012 №321 затверджено Перелік технічних та інших засобів реабілітації для інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, до якого не входять ендопротези. Протезами очей, зубів, щелеп, слуховими і голосоутворювальними апаратами, ендопротезами, сечо- та калоприймачами й іншими засобами медичної реабілітації громадян забезпечують спеціалізовані заклади Міністерства охорони здоров'я України.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача Харківської обласної державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, судом було досліджено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, виконуючи інтернаціональний борг в Демократичній Республіці Афганістан 30.04.1984 року він під час виконання бойового завдання, отримав кульове поранення. За наслідками поранення йому поставлено діагноз - хронічний остеомиелит медиального мищелка лівої великоберцової кістки, стадія ремісії, анкілоз лівого колінного суглоба. В результаті поранення він є інвалідом Радянської армії 2-ї групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Лікування на протязі 24 років в різних медичних установах України бажаного результату не дало, а тому Харківською обласною клінічною лікарнею йому було рекомендоване лікування у Німеччині.

Під час проходження консультацій в медичному центрі міста Дюссельдорфа, куди він поїхав з власної ініціативи, хірургічне втручання в лікування.

11.06.2008 року йому у медичному центрі Дюссельдорфа, було проведемо операцію з протезування лівого колінного суглоба. З 25 червня по 17 липня 2008 року він проходив реабілітацію в клініці «Кайзер Карл» м. Бонна.

На протезування та лікування пов'язане з протезуванням позивач витратив 35 732,34 евро, що по курсу валют станом на 07.11.2013 року сума в гривнях становить 381 621,93 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 36 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» громадяни України можуть направлятися для лікування за кордон у разі необхідності подання того чи іншого виду медичної допомоги хворому та неможливості її подання в закладах охорони здоров'я України. Державні органи зобов'язані сприяти виїзду громадян України за кордон і перебуванню там в період лікування. Порядок направлення громадян України за кордон для лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно «Положення про порядок направлення громадянина лікування за кордон», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1995 р. № 991, питання направлення громадян на лікування за кордон порушують обласні, центральні районні (міські) лікарні, які надсилають до МОЗ Автономної Республіки Крим, управлінь (відділів) охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій детальний витяг з історії хвороби, надрукований у двох примірниках, обґрунтування доцільності лікування за кордоном, а також довідки про склад сім'ї хворого. Зазначені органи охорони здоров'я у разі визнання ними необхідності такого лікування надсилають ці документи МОЗ України або видають їх хворому (чи за його дорученням - іншій особі) для подання цьому Міністерству. Рішення про доцільність лікування за кордоном приймається Комісією з питань направлення на лікування за кордон на підставі висновку головного спеціаліста відповідного профілю МОЗ. На підставі рішення Комісії видається відповідний наказ МОЗ. У разі прийняття Комісією рішення про направлення громадянина на лікування за кордон одночасно визначаються загальна сума пов'язаних із цим направленням витрат і джерела їх покриття. За необхідності Комісія приймає рішення про направлення за кордон разом із хворим (дитиною чи інвалідом) особи, яка буде його супроводжувати. Витрати, пов'язані з направленням громадянина на лікування за кордон, включають вартість лікування та проїзду хворого туди і назад, а також (за рішенням Комісії) супроводжуючої особи. Сума зазначених та інших витрат і відповідальність сторін, у тому числі за обґрунтованість терміну та якість лікування, визначаються на підставі письмової домовленості МОЗ з відповідним медичним закладом зарубіжної країни.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, як громадянин України міг бути направлений для лікування за кордон тільки на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України. Але такий наказ МОЗ України не приймався та позивача не направляли на лікування за кордон.

Виходячи з наведених обставин, які підтверджуються наданими документами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, ЦПК України, ст. 36 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», Положенням «Про порядок направлення громадяни на лікування за кордон», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1995 р. № 991, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Харківської обласної державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов'язання компенсувати витрати на лікування відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя