АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 2454 /2015 р. Головуючий у І інстанції Кириченко Н.О
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш ЕН Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем . Від шлюбу мають сина: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 28.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього рішення 02 червня 2014 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду, а 10 липня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43973956.

Вказувала на те, що відповідач від сплати аліментів ухиляється, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 13200 грн. згідно розрахунку державного виконавця Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, а тому просила стягнути з відповідача на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 30 536, 00 грн. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_5, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_5, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити з підстав , викладених у ній, пояснення ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те , що суд правильно відмовив у задоволені позову, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд виходив з того, що не надано доказів в підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, оскільки позивач звернулася до виконавчої служби з заявою про стягнення в примусовому порядку аліментів з відповідача на утримання сина у липні 2014 року, майже через рік після звернення з позовом до суду.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як вбачається яз матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2009 року.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2014 року залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 28.08.2013 року і до досягнення дитиною повнолітті. В решті позовних вимог відмовлено. Рішення допущено до негайного виконання в межах суми за один місяць. Вирішено питання судових витрат. (а.с. 6-8).

02 червня 2014 року судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 100 грн. щомісячно , починаючи з 28 .08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття( а.с. 9)

Постановою головного державного виконавця Дарницького РУЮ у м. Києві від 10 липня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43973956 на підставі виконавчого листа № 753/14293/13-ц виданий Дарницьким районним судом м. Києва 02.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_4, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 28.08.2013 року і до повноліття дитини ( а.с. 10).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам №1389/7 , який складений головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Ушенко Ю.П. заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів з 28.08.2013 року по 01.09.2014 року становить 13 200, 00 грн. ( а.с. 11).

Обгрунтовуючи висновок про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості суд послався на те , що позивач пред'явила виконавчий лист до виконання лише через рік і відповідач вживав дієвих заходів до погашення заборгованості по аліментам , проте суд не звернув увагу на те , що рішення суду набрало законної сили лише 22 січня 2014 року , у зв'язку з його оскарженням відповідачем.

Разом з тим, з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року вбачається , що відповідач був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про стягнення з нього на користь позивача на утримання дитини аліментів, тобто був обізнаний про ухвалене судом рішення та його обов'язок сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі і відповідно отримав його, оскільки оскаржував це рішення в апеляційному порядку.

Крім того , суд не врахував , що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати настає в разі порушення цим платником аліментних обов'язків , що призвело до виникнення заборгованості , тому факт часткового погашення платником цієї заборгованості з жовтня 2014 року по 03 грудня 2014 року в сумі 8 800 грн., на що послався суд , не звільняє його від передбаченої ст. 196 СК України відповідальності.

Виходячи з наведеного , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог частково.

За рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_4 зобов'язаний щомісячно з 28 серпня 2013 року на користь ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 100 грн.( а.с. 9).

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер, то повинно виконуватися щомісяця, а тому строк сплати аліментів з 28 серпня 2013 року наступає 29 вересня 2013 року і їх несплата у зазначений строк є підставою до стягнення з відповідача неустойки.

Представник позивача надав розрахунок неустойки з 01.09.2013 року, виходячи з установленого судом розміру аліментів, який повинен був сплачувати відповідач щомісячно.

З огляду на те , що зазначений розрахунок складений з урахуванням роз'яснень, які надані у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року в справі №6-81 цс, суд бере його до уваги , проте в ньому не враховано, що аліменти з 28 серпня 2013 року відповідач повинен був сплатити у кінці вересня 2014 року , а тому неустойку необхідно нараховувати з 01 жовтня 2014 року по 30.09.2014 року , а відтак розмір неустойки підлягає зменшенню на 4 356,00 грн. і становитиме 26 180, 00 грн. ( 30 536,00 грн. - 4 356,00 грн.).

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 261,80 коп.

Посилання відповідача про те , що він є приватним підприємцем і не мав за вказаний період доходу , не свідчить про відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів , оскільки він є працездатним і зобов'язаний відповідно до вимог ст. 180 СК України утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто щомісячно сплачувати аліменти.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за адресою: 02068, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка мешкає за адресою: 02021, АДРЕСА_2) неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 180 грн. та судовий збір в сумі 281, 80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: