№ 207/808/14-ц
№ 2/207/126/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Плохій А.Ю., Плетенко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Мічурінець-2", Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, про визнання незаконним рішення загальних зборів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Садівничого товариства "Мічурінець-2", Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська, в якому просила суд визнати незаконним рішення Садівничого товариства "Мічурінець-2" загальних зборів про усунення її з посади бухгалтера незаконним, поновити її на посаді бухгалтера, та стягнути з Садівничого товариства "Мічурінець-2" на її користь заборгованість з заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 4800 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 2004 року вона є членом садівничого товариства «Мічуринець-2» Баглійського району міста Дніпродзержинська Верхні сади. Згідно довідки № 17 від 15.07.2013 року садові дільниці № 94, 122, 147 в садовому товаристві «Мічуринець-2» оформлені на ОСОБА_1 В період з 01.05.2011 рік і по 06.01.2013 рік позивачка була обрана та призначена на посаду казначея Садового товариства «Мічуринець-2» Баглійського району міста Дніпродзержинська Верхні сади, про що було рішення загальних зборів - членів товариства. Садове товариство «Мічуринець-2» є неприбутковою юридичною особою, існує за рахунок внесків садоводів, вищим органом правління є загальні збори садоводів, яке обирає правління, в яке входить Голова правління, казначей та інші робітники у відповідності до Статуту Товариства. Таким чином, ОСОБА_1 була обрана та призначена на посаду казначея садового товариства на підставі трудового договору. Обіймала посаду до червня 2013 року - до відсторонення від займаної посади. До теперішнього часу, садовим товариством позивачці не повідомлено результати ревізійної перевірки її діяльності, відповідач взагалі не визнає того факту, що позивачка офіційно обіймала посаду казначея, однак позивачка офіційно сплачувала податки до Пенсійного фонду у Баглійському районі міста Дніпродзержинська, проводила відповідні нарахування, займалась роботою казначея в садовому товаристві. У відповідності Постанови правління Пенсійного фонду України 08.10.2010 року № 22-2, зареєстрованного в Міністрестві юстиції України від 01.11.2010 року за № 1014/18309 у випадку працюючих осіб до Пенсійного фонду надається звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальобов'язкове державне соціальне страхування. Таким чином, особисто ОСОБА_1 з вказаного періоду і по день відсторонення від посади - 01.06.2013 рік особисто подавала звіти до Пенсійного фонду Баглійського району міста Дніпродзержинську з метою нарахування їй садовим товариством винагороди за ведення бухгалтерії та відрахування до Пенсійного фонду міста Дніпродзержинська у Баглійському району. Про те, що позивачка офіціцно займалась бухгалтерською роботою в садовому товаристві свідчать наступні документи: копія Довідки за підписом в. о. Голови садового товариства «Мічуринець-2» ОСОБА_12; копія довідки про те, що ОСОБА_1 у відповідності до укладенного Договору в усній формі між нею та членами садового товариства, який діяв з 2004 року, в тому числі в 2011-2013 роках і не оскаржувався жодною із сторін до загальних зборів 24.04.2013 року ОСОБА_1 мала право збирати членські взноси, вела відповідну документацію по облікуванню грошей, складала відомості, приходні та расходні касові ордера, вела касову книгу, складала звіти та інше (копія додається); копія Довідки про те, що ОСОБА_1 подавала звітність до ДПІ міста Дніпродзержинська; копія довідки про те, що ОСОБА_1 не наділялась організаційно- розпорядчими функціями; копія Довідки про те, що ОСОБА_1 не укладала договора про повну матеріальну відповідальність з садовим товариством; копія довідки про те, що відсутні протоколи загальних зборів про обрання ОСОБА_1 казначеем. Просить визнати незаконним рішення загальних зборів садового товариства про відсторонення її від посади казначея з 01.06.2013 року, поновити її на посаді казначея садового товариства та стягнути з відповідача заробітну плату на її користь за час вимушеного прогулу у розмуру 4800 грн. та моральну шкоду 1000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 просила позов задовольнити у повному обсязі, пояснила, що працювала у садовому товаристві, її обрали в квітні 2003 року, після цього кожного року її обирали, а потім вирішили вибори не проводити; куди голова правління подів рішення про її обрання на посаду невідомо; при проведенні зборів 02.06.2013 року її не допустили до участі; оскільки шляхом проведення виборів її не переобрано на посаду, то вона повинна була виконувати свої обов'язки до нового переобрання. Заробітну плату кожного року затверджували за сметою. Вважає, що її не допускають до виконання обов'язків незаконно, забрали печатку та документи, вона протягом усіх років здавала звіти до державних органів, виконувала роботу казначея.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені позивачем вимоги, вважає, що її недопуск до виконання обов'язків є протиправним, вона офіційно сплачувала податки до всіх державних органів - до ДПІ та внески до Пенсійного Фонду, здавала звіти, протягом багатьох років виконувала зазначену роботу і її незаконно усунуто від обов'язків казначея 01.06.2013 року шляхом усунення від посади; вважає, що діями відповідача - садового товариства - позивачці завдано моральної шкоди, оскільки вона зазнала переживань з даного приводу, змушена звертатись до суду.

Представники відповідача - Садового товариства "Мічурінець-2" - адвокат ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнали, в обгрунтування заперечень зазначили, що посада казначея є виборною, наказів про прийняття на посаду будь-кого немає і ніколи не було; позивачка ніколи не обиралась на посаду казначея чи бухгалтера садового товариства, казначеем була ОСОБА_13, котра через похилий вік дуже часто хворіла і тому ОСОБА_1 голова товариства ОСОБА_12 неофіційно залучив допомогати ОСОБА_13 виконувати цю роботу; через це в усіх звітах значиться саме ОСОБА_13 до весни 2014 року, тобто до її смерті; числилась вона як скарбник (казначей); через те, що ОСОБА_13 часто хворіла ОСОБА_1 перебрала поступово на себе ці обов'язки, але її не обирали на зборах; як голова, так і скарбник не є найманими працівниками, у разі виплати їм певних коштів за виконання конкретної роботи, витрат на проїзд тощо правління на сборах вирішує це питання; виплата здійснюється з внесків членів товариства, так як товариство неприбуткова організація. Обов`язки казначея (скарбника) виконуються на громадських засадах, це не оплачувана функція; доказів існування рішень зборів про обрання позивачки на цю посаду немає; є рішення щодо обрання ОСОБА_13 на цю посаду на громадських засадах. Позивачка підписувала документи від імені ОСОБА_13, дійсно допомогала їй, але її не обирали загальними зборами. Також вважають, що позивачка пропустила строк позовної давності при зверненні до суду з позовом про поновлення на роботі, рішення зборів про відсторонення позивачки є правомірним. Просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська - в судове засідання не зявився, просив розглянути справи без участі представника.

Допитана в суді у якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що в травні 2003 році її обрали головою садового товариства "Мічурінець-2", а ОСОБА_1 казначеєм; був протокол зборів; потів свідка переобрали; позивачка ж залишилась і платила податки та збори, здавала звіти по фінансовій діяльності товариства; крім голови та казначея були також інші наймані працівники - слюсар та сторож, їм платили зарплату; питання про зарплату вирішувализбори правління та загальні збори.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що на даний час з 2014 року головою обрали ОСОБА_5, свідок є кассиром і на громадських засадах приймає членські внески; у різний час головами товариства були ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 був у правлінні, ОСОБА_6 теж близько шести місяців була головою; гроші у якості внесків приймала ОСОБА_1, але весь час казначеєм була ОСОБА_13; наскільки свідку відомо, про заробітну плату ОСОБА_1 мова не йшла і на зборах це не обговорювали, вона виконувала роботу по дві години два рази на тиждень; працівників на постійній основі у товаристві немає.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила, що є членом товариства "Мічурінець-2" протягом 26 років, іноді була присутньою на зборах, чи було голосування за обрання ОСОБА_1 на якісь посади точно не знає, щоб їй встановлювали зарплату теж не чула, але припускає, що могла такі збори пропустити; їй відомо, що постійної посади казначея у товаристві немає.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що займав посаду голови товариства в період 2004-2013рр.; збори вела ОСОБА_13, посада бухгалтера не передбачена уставом, обов'язки казначея виконувала ОСОБА_13, але вона була у похилому віці, ці обов'язки виконувала на добровільній основі і громадських засадах, винагороду виплачували на підставі рішення зборів членів товариства, це значилось як витрати за виконання робіт, ця винагорода не носила постійний характер.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень. У відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України обставини, що визнаються сторонами, доказуванню не підлягають

Виходячи зі змісту ст. 233 Кодексу законів про працю України суд вважає, що підстав вважати пропущеним позивачкою строк звернення до суду для захисту своїх прав, які вона вважає порушеними, немає.

Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно довідок в.о. голови садового товариства "Мічурінець-2" з ОСОБА_1 трудові договори не укладались (л.с.7-10). Відповідно до статуту товариства (л.с.56-61) посада скарбника є такою, що обирається; товариство визначено як громадська організація, всі роботи викнуються його членами, за вийнятком залучення фахівців.

З показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_12 тощо, даних у судовому засіданні, вбачається, що винагорода за виконання певних робіт, в тому числі казначея (скарбника) встановлюється виключно рішенням зборів і не носить постійного або регулярного характеру; трудові договори у товаристві не укладаються. Позивачкою не надано будь-яких доказів перебування з відповідачем - садовим товариством "Мічурінець-2" - у трудових відносинах, трудова книжка її не велась, факт сплати нею внесків до відповідних державних органів при виконанні обов'язків, здачі до них звітів тощо не свідчить про наявність трудових правовідносин між нею та відповідачем. Згідно протокола зборів членів садового товариства від 02.06.2013 року заслухали ОСОБА_1 з зауваженнями щодо висновків з приводу недостачі як таке рішення щодо відсторонення позивачки від будь-якої посади не приймалось (л.с.159-161).

У звязку з викладеним суд знаходить позовні вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так як судом не встановлено підстав для поновлення позивача на роботі, не встановлено факту порушення з вини відповідачів прав позивача, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача садового товариства "Мічурінець-2" середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки не встановлено передбачених ст. 23 Цивільного кодексу України підстав для її стягнення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 - 216 ЦПК України, ст. ст. 21, 233 Кодексу Законів про працю України, ст. 23 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Садівничого товариства "Мічурінець-2" , Управління Пенсійного Фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, - про визнання незаконним рішення загальних зборів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави - судовий збір 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.