Номер провадження: 22-ц/785/851/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення, зобов'язання не перешкоджати та вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просить вселити його у квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати відповідачку передати ключі від квартири та не чинити перешкод у користуванні власністю, а також стягнути з відповідачки на його користь маральну шкоду, завдану внаслідок порушення права власності в розмірі 5 000 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що після смерті його матері, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина, яку вони прийняли разом з братом - ОСОБА_6 Таким чином, йому з братом на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, в якій позивач проживав з дитинства. 04 червня 2004 року ОСОБА_6 одружився з відповідачкою, яка всіляко намагалась розладнати його відносини з братом, внаслідок чого позивач був вимушений переїхати до своєї дочки.

Також вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, а його дружина ОСОБА_4 продовжила проживати у вищевказаній квартирі. Згодом відповідачка поміняла замки у квартирі та не впускає позивача у квартиру, чим перешкоджає йому вільно володіти та користуватись його власністю.

До того ж, ОСОБА_3 вказує, що протиправними діями відповідачка спричинила йому моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою по відношенню до себе та своєї родини, втратою часу на врегулювання ситуації, порушення права користування власністю. При черговому зверненні з вимогою надати ключ від квартири та можливість користуватись своєю власністю відповідачка влаштувала скандал, насміхалась та принижувала позивача, в результаті чого в нього погіршилось самопочуття, у зв'язку з чим він був змушений звернутись до лікарні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу в заочному порядку.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась.

Заочним рішенням суду позов був задоволений частково. Було вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язано ОСОБА_4 передати ключі від квартири АДРЕСА_1 та не чинити йому перешкоди у користуванні даною квартирою. Також було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану внаслідок порушення права власності в розмірі 500 (п'ятсот) грн.

Вказане рішення неодноразово переглядалось судом першої інстанції за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення та судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка була відхилена, рішення суду залишено без змін.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення, та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Рішення оскаржено тільки в частині вселення, в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди не оскаржувалось, тому перегляду в цій частині не підлягає.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-5335 від 11 грудня 2001 року належить на праві приватної спільної часткової власності 12 частини квартири АДРЕСА_1 (а. с. 5, 6).

Вищевказану квартиру позивач отримав у спадок разом з своїм братом ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Таким чином, квартира належала позивачу та його брату ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності, у якій вони разом і проживали.

04 червня 2004 року ОСОБА_6 одружився з відповідачкою ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 8). Внаслідок постійних непорозумінь та конфліктів з відповідачкою, ОСОБА_3 був вимушений переїхати проживати до своєї доньки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, а його дружина ОСОБА_4 продовжила проживати у вищевказаній квартирі. Згодом відповідачка поміняла замки у вхідних дверях та не впускає позивача у квартиру, чим перешкоджає йому вільно володіти та користуватись власністю.

ОСОБА_3 неодноразово звертався до ОСОБА_4 з проханнями мирним шляхом вирішити питання стосовно встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 м. Одесі, що підтверджується листом від 31 січня 2013 року (а. с. 23).

Крім того, у судовому засіданні доведеним є факт звернення позивача до Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області з заявою про фіксацію факту заміни замків ОСОБА_4 на вхідних дверях вищевказаної квартири (а. с. 21, 22).

Однак домовленість між сторонами щодо користування вищевказаною квартирою не була досягнутою.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу УРСР власник квартири не може бути позбавлений права користування квартирою, крім випадків передбачених законодавством СРСР та УРСР.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2.22. Державних будівельних норм В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо.

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги, доказів того, що позивач вже був вселений не надала, зібрані по справі та досліджені судом доказі свідчать про протилежне.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков