Справа № 689/757/15-ц
Провадження № 2/689/210/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

судді Соловйова А.В.,

при секретарі Цмикайло Т.В.,

за участю позивача не з'явився,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці справу

за позовом ОСОБА_2 до ТДВ Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності,-

встановив:

Позивач звернувся із позовом про стягнення з відповідача 52341,71 грн. страхового відшкодування, з яких 50000 грн. майнової шкоди, спричиненої майну потерпілого, 2230,20 грн. шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого, 111,51 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.03.2012 р. між сторонами був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів перед третіми особами у формі страхового полісу №АВ/2302606. При цьому, страховим випадком визначено подію, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність застрахованої особи. 03.12.2012 р. за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, яким керував позивач на підставі довіреності від 09.07.2010 р., сталася дорожньо-транспортна пригода: страховий випадок, внаслідок якого пошкоджено автомобіль «Шевроле-Авео» та заподіяно водію автомобіля - ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

Вироком Ярмолинецького районного суду від 29.09.2014 р. встановлено вину позивача у дорожньо-транспортній пригоді, засуджено його за ч. 1 ст. 286 КК України та задоволено цивільні позови потерпілих: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 59897,01 грн. майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля згідно висновку №479/13 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Шевроле-Авео», складеного 27.06.2013 р.; 850 грн. на евакуацію автомобіля, 650 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 2750 грн. витрат на правову допомогу, 279,64 грн. витрат на лікування, 15000 грн. моральної шкоди, стягнуто на користь ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди, 1750 грн. витрат на правову допомогу. Вирок набрав законної сили згідно із ухвалою апеляційного суду від 08.12.2014 р..

Відповідачу були направлені необхідні документи для прийняття рішення по даному випадку, які отримані останнім 12.03.2014 р., однак, страхове відшкодування виплачене не було.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з аналогічних мотивів. Покликається на те, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких він тривалий час перебував на лікуванні і був позбавлений можливості пересування.

Відповідач запереченнями від 22.04.2015 р. позов заперечив. Покликається на те, що суть Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований на захист майнових інтересів потерпілих, а не винних осіб, чия відповідальність застрахована. Стверджує, що вирок суду від 29.09.2014 р. має преюдиційне значення і цим вироком не були задоволені цивільні позови потерпілих, заявлені до ТзОВ СК «Глобус».

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

14.03.2012 р. між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відповідним полісом №АВ/2302606. Страховим випадком визначена подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність застрахованої особи. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1. Строк дії договору - з 15.03.2012 р. до 14.03.2014 р. включно. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров'ю становить 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 500 грн.

03.12.2012 р. за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, яким керував позивач на підставі довіреності від 09.07.2010 р., сталася дорожньо-транспортна пригода - страховий випадок, внаслідок якого пошкоджено автомобіль «Шевроле-Авео», яким керував ОСОБА_3. ОСОБА_3 та пасажиру автомобіля «Шевроле-Авео» - ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження.

Враховуючи умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, спричинену майну потерпілого в межах страхової суми - з 59897,01 грн. (згідно висновку №479/13 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Шевроле-Авео», складеного 27.06.2013 р.) - 50000 грн.; шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого ОСОБА_3 відповідно до ст. 24.2., 24.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 04.12.2012 р. по 01.02.2013 р. - за 59 календарних днів з розрахунку мінімальної заробітної плати 1134 грн./міс. в сумі 2230,20 грн.; моральної шкоди відповідно до ст. 26-1 вказаного закону у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 111,51 грн.. Загальна сума позовних вимог - 52341,71 грн..

Вироком Ярмолинецького районного суду від 29.09.2014 р. з урахуванням ухвали апеляційного суду Хмельницьої області від 08.12.2014 р., позивача визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; частково задоволено цивільні позови потерпілих: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 59897,01 грн. майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля (згідно висновку №479/13 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Шевроле-Авео», складеного 27.06.2013 р.), 850 грн. за евакуацію пошкодженого автомобіля, 650 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження, 2750 грн. витрат на правову допомогу; 279,64 грн. витрат на лікування та 15000 грн. моральної шкоди - усього 79426,65 грн.; стягнуто на користь ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди, 1750 грн. витрат на правову допомогу, - усього 6750 грн..

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту вироку та ухвали апеляційного суду вбачається, що потерпілими заявлявся цивільний позов у кримінальній справі, у т.ч. до ТзДВ СК «Кредо», однак, у позові до цього суб'єкта їм було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування щодо ДТП, яка мала місце 03.12.2012 р. лише 12.03.2014 р. - після спливу річного терміну, що є підставою відповідно до ст. 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для відмови у здійсненні страхового відшкодування, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Констатовано, що ОСОБА_2 не позбавлений права відповідно до ст. 36.7. вказаного закону оскаржити в судовому порядку рішення страховика про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

В світлі наведеного, покликання відповідача про преюдиційне значення вироку суду у вказаній справі в частині рішення щодо цивільних позовів, не впливає на право ОСОБА_2 оскаржити його рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. При цьому, в межах кримінальної справи цивільний позов заявлявся іншими особами, а не ОСОБА_2. Відповідно, його позовні вимоги, заявлені по цій справі, не були предметом судового розгляду.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В силу вимог ст. 22 цього ж Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого, а згідно вимог ч. 1 ст. 24 - у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілою у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до ст.24.2 та ст.24.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плані у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1. цією статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному у пункті 24.2 цієї статті.

Шкода, спричинена майну потерпілого, згідно висновку автотоварознавчого дослідження №1479/13 від 27.06.2013 р. склала 59897,01 грн. Відповідно, до стягнення із відповідача належить сума в межах страхової, - тобто 50000 грн.. За даними довідки від 26.08.2014 р., №2484, виданої Ярмолинецькою ЦРЛ на ім'я ОСОБА_3 та зберігається у кримінальному провадженні, тривалість його амбулаторного лікування склала з 4.12.2012 року по 01.02.2013 року, тобто, 5 днів. Мінімальна заробітна плата станом на момент ДТП встановлена у розмірі 1134 грн. Сума заявленого відшкодування складе: 2230,20 (1134:30)х59) грн.. Окрім того, згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, що складе 111,51 (2230.20x5%) грн. Разом по виплатах, заявлених до відшкодування, сума складе 52341,71 (50 000 + 2230.20 + 111,51) грн.

Покликання позивача на ту обставину, що правового значення не має те, хто саме повідомив страховика про ДТП, і що про ДТП відповідачу було відомо, оскільки він повідомлявся про розслідування та розгляд кримінальної справи органами досудового слідства і судом, не заслуговує на увагу як таке, що суперечить п. 33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким цей обов'язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до ДТП і визначено, що повідомлення страховика має здійснюватись за встановленою формою.

Згідно із п. 22.1. цього закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із п. 33.1.4. цього закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Лише з дати отримання такого повідомлення, згідно із п. п. 34.1., 34.2. цього закону, у страховика виникає обов'язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, і протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Зазначеним спростовується покликання позивача на те, що про ДТП відповідачу було відомо під час розслідування і розгляду кримінальної справи, пов'язаної із вказаним ДТП.

З повідомлення про вручення поштового відправлення та опису поштового вкладення вбачається, що про ДТП, яка мала місце 03.12.2012 р. позивач повідомив заявою відповідача лише 12.03.2014 р.. Однак, згідно із п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» строки, передбачені статтею 33 Закону N 1961-IV для звернення до страховика, а у випадку, зазначеному в статті 41 цього Закону, - до МТСБУ, із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, не є строками здійснення потерпілим свого права на отримання страхового відшкодування. Тому у разі відмови страховика від прийняття документів на отримання страхового відшкодування з посиланням на пропущення цих строків потерпілий має право звернутися до суду з метою вирішення спору по суті.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 03.12.2012 р. по 08.12.2012 р. і з 09.12.2012 р. по 26.03.2013 р., що підтверджується відповідними медичними довідками. Окрім того, відповідно до виписного епікризу, ОСОБА_2 з 17.11.2014 р. впродовж 13 днів лікувався від наслідків перенесеної внаслідок ДТП травми.

Згідно із п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема, несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. Зокрема, п. 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», такою підставою є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п. 35.1. вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. З опису поштового вкладення вбачається, що не подавши відповідачеві повідомлення про ДТП, із спливом річного строку після скоєння ДТП, позивач подав відповідачеві одразу заяву про страхове відшкодування. Згідно із п. 37.1.4. вказаного закону, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому, суд враховує посилання відповідача у запереченні, які ґрунтуються на умовах договору страхування про те, що страхуванню підлягають ризики, пов'язані із заподіянням ОСОБА_2 шкоди третім особам, а відтак, в силу п. 35.1. вказаного закону, право на відповідне страхове відшкодування за наявності передбачених для цього підстав мають не страхувальник, а потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування. Потерпілі таких заяв про виплату страхового відшкодування не подавали, а позивач не уповноважений діяти в їх інтересах.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права, але лише у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи наведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача. Враховуючи наведене, керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2015 р.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького райсуду А.В.Соловйов