АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/36/15 Головуючий в І інстанції Клімченко М.І.
Категорія Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця «16» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, діючої від імені ОСОБА_6; Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області, на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від «02» жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області, третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2011 року ОСОБА_7 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2008 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника відповідача, ОСОБА_6, йому завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23.03.2009 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17.02.2010 року стягнуто із Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_7 витрати, пов'язані з лікуванням у розмірі 3359,85 грн., втрачений заробіток у розмірі 195382,56 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12.10.2010 року рішення суду першої інстанції змінено: зменшено розмір завданої моральної шкоди з 50000 грн. до 10000 грн.; у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Посилаючись на те, що після ухвалення вказаних судових рішень він продовжує нести витрати на лікування, позбавлений можливості працювати, позивач просив стягнути зі Скадовської ЦРЛ на його користь: витрати на лікування у розмірі 77746,56 грн.; суму втраченого заробітку за період з 01.12.2009р. до 01.08.2011р. у розмірі 244228,20 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 10.04.2012 року у частині вирішення позову про відшкодування доходу, втраченого внаслідок каліцтва та рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.05.2012 року скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Збільшивши та доповнивши позовні вимоги в ході розгляду справи, ОСОБА_7 просив суд стягнути на його користь зі Скадовської ЦРЛ втрачений заробіток за період з 01.12.2009р. по 12.09.2014р. в сумі 659677,70 грн.; 3478,50 грн. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням; 5003,96 грн. - судових витрат і компенсацію за втрачений заробіток в сумі 6105,70 грн. щомісячно і довічно, починаючи з 13 вересня 2014 року.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто із Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_7 втрачений заробіток у розмірі 659677,70 грн.; додаткові витрати, пов'язані з лікуванням у розмірі 3478,50 грн.; витрати на проведення комісійної судово-медичної експертизи у розмірі 2103,96 грн., компенсацію за втрачений заробіток у розмірі 6105,70 грн. починаючи з 13.09.2014р.; витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча від імені ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відсутності доказів неможливості за станом здоров'я здійснювати ОСОБА_7 підприємницьку діяльність просила його скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі Скадовська центральна районна лікарня Херсонської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не взяття до уваги факту виконання лікарнею судового рішення про стягнення втраченого доходу за період з 01.12.2009 р. до 01.08.2011 р. та відсутності доказів можливості працевлаштування позивачем, просила його скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В письмових запереченнях на апеляційні скарги ОСОБА_7 просить їх відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 та апеляційна скарга Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 08 серпня 2008 року внаслідок ДТП з вини працівника відповідача, ОСОБА_6, ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23.03.2009р. ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17.02.2010р. стягнуто із Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_7 витрати, пов'язані з лікуванням у розмірі 3359,85 грн., втрачений заробіток у розмірі 195382,56 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12.10.2010р. рішення суду І-ї інстанції змінено: зменшено розмір завданої моральної шкоди з 50000 грн. до 10000 грн.; у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін /а.с. 7-12, т.1/.

Згідно з інформацією, наданою Скадовською Державної податковою інспекцією, до ушкодження здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності і його дохід, одержаний у попередньому господарському 2007 році від підприємницької діяльності складав 146537 грн. /т.1, а.с. 13/.

Первинним висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 25 листопада 2008 року №081016 ОСОБА_7 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання на строк до грудня 2009 року та визначено, що труд неможливий на період активного лікування. Повторним висновком МСЕК від 23 листопада 2009р. №095091 ОСОБА_7 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з опорно-рухового апарату на строк до 01 грудня 2010 року та визначено, що труд неможливий на період активного лікування. Повторним висновком МСЕК від 03 грудня 2010 року №228291 ОСОБА_7 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 01 січня 2011 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах (тривала ходьба, ходьба по сходах), переохолодження, вплив вібрації /т.1, а.с. 15-17/. Повторним висновком МСЕК від 21 грудня 2011 року №241477 ОСОБА_7 встановлена друга група інвалідності загального захворювання строком до 01 січня 2013 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах, ходьба по сходам, переохолодження, вплив вібрації /т.1, а.с. 97/. Повторним висновком МСЕК від 30 січня 2013 року №991223 ОСОБА_7 встановлена друга група інвалідності загального захворювання на строк до 01 лютого 2014 року та визначено, що йому протипоказані важкі фізичні навантаження, піднімання ваги, переохолодження, вплив іонізуючого випромінювання, токсичних речовин, довготривале перебування на ногах /т.1, а.с. 193/. Повторним висновком МСЕК від 24 лютого 2014 року №382157 ОСОБА_7 встановлена з 01.02.2014р. третя група інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату безстроково та визначено, що йому протипоказані важкі фізичні навантаження, переохолодження, ходьба по сходах, довготривале перебування на ногах, праця у вимушеному положенні тулуба.

Відповідно до ч.1 ст.1195; ч.1 ст.1197; ст.1198 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування стороннього догляду тощо. Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять, визначається на підставі даних органу державної податкової служби і обчислюється у сумах, нарахованих до вирахування податків.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 у повному обсязі та стягуючи з Скадовської ЦРЛ на його користь 659677,70 грн. втраченого заробітку, 3478,50 грн. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням, 2103,96 грн. витрат на проведення судово-медичної експертизи, 3500 грн. витрат на правову допомогу та 6105,70 грн. щомісячно компенсацію втраченого заробітку, починаючи з 13.09.2014р., суд І інстанції виходив з того, що у період з 01.12.2009 року по 24.02.2014 року працездатність позивача відновлена не була, а встановлена йому у зазначений період друга група інвалідності є непрацездатною, тому у вказаний період часу підлягають стягненню грошові кошти, виходячи з розміру річного доходу ОСОБА_7 у попередньому господарському році 2007, поділеному на 12 тобто стовідсотково; а за період з 24.02.2014 року, після встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності та виходячи з висновків експертизи про втрату позивачем 50% професійної працездатності підлягають стягненню 50% місячного доходу ОСОБА_7, що становить 6105,70 грн. (12211,41х50%), а всього за період з 01.12.2009р. по 12.09.2014р. грошові кошти у розмірі 65967,70 грн.; виходячи з того, що рішенням МСЕК від 24.02.2014 року ОСОБА_7 встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково та втрату ним 50% професійної працездатності підлягає стягненню подальша щомісячна компенсація в сумі 6105,70 грн., а також понесені позивачем додаткові витрати на лікування в сумі 3478,50 грн., які підтверджені належними доказами, та витрати останнього по оплаті проведеної у справі судово-медичної експертизи в сумі 2103,96 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн., а також судовий збір на користь держави у сумі 3654 грн.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду, оскільки до нього він дійшов неправильно застосувавши норми матеріального права та у порушення норм процесуального права, що відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України, є підставою для його часткового скасування.

Виходячи з положень норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини (ст.ст. 1195, 1197, 1198 ЦК України), розмір втраченого доходу потерпілого обов'язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009р. «Питання медико-соціальної експертизи» та Інструкції «Про встановлення групи інвалідності», затвердженої наказом МОЗУ №561 від 05 вересня 2011 року, до компетенції медико-соціальних експертних комісій не входить визначення ступеня втрати професійної та загальної працездатності потерпілих, окрім визначення відсотку втрати професійної працездатності працівників, які отримали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ним трудових обов'язків.

З огляду на зазначене, Скадовська МСЕК відмовила у визначенні ОСОБА_7 ступеня втрати професійної (загальної) працездатності за ухвалою суду /т.1, а.с. 200/.

Згідно Наказу МОЗУ №6 від 17 січня 1995р., зареєстрованого МЮУ 26.07.1995р. №255/791, визначення ступеня втрати загальної та професійної працездатності у потерпілих, не пов'язане з виконанням ним трудових обов'язків проводиться комісіями судово-медичної експертизи.

Згідно висновків комісійної судово-медичної експертизи №38 від 28.08.2014 року та додаткової експертизи №10 від 18.02.2015 року, у ОСОБА_7, після настання результату (наслідків) травми, отриманої внаслідок ДТП, який зафіксований у висновку МСЕК від 24.02.2014 р., з лютого 2014р. позивачу встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково, що становить 50% втрати професійної працездатності /т.2, а.с. 52-57/.

Як пояснила в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт Черниш М.В., встановити ступінь втрати професійної (загальної) працездатності ОСОБА_7 у період з 01.12.2009 року та до лютого 2014 року, коли настав результат травми у вигляді стійкої втрати працездатності - не можливо і нормативними документами не передбачено.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 постанови від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону України від 23.09.1999р. «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що право позивача, як потерпілого на отримання щомісячної грошової компенсації втраченого доходу, виникає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 01 лютого 2014 року.

Відповідно до доказів, наявних у медико - експертній справі ОСОБА_7 у період з 01.12.2009 р. по 01.02.2014 р. він перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ Інституті травматології та ортопедії АМН України у зв'язку з протезуванням у період з 26.10.2010 р. по 09.11.2010 р. та у Херсонській обласній клінічній лікарні у період з 17.01.2014 р. по 29.01.2014 р.

З огляду на зазначене, рішення суду в частині стягнення зі Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_7 100% втраченого доходу за період з 01.12.2009 року по 24.02.2014 року у розмірі 12211,41 грн. щомісячно (146537 грн. доходу за 2007 рік : 12 місяців) у сумі 620601,26 грн. підлягає скасуванню і у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів вважає таким, що підлягає зміні вказане рішення суду І інстанції про стягнення зі Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_7 втраченого доходу за період з 24.02.2014р. по 12.09.2014р. по 6105,70 грн. щомісячно (12211,41 грн. х 50%), оскільки такий дохід підлягає стягненню з 01 лютого 2014 року і становить 7 місяців 12 днів (7 х 6105,70 грн. + 3907,44 грн.) та складає 46647,34 грн.

Згідно ч.1, 2 ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягненене з нього за скасованим рішенням.

Тобто, слід врахувати, що фактично сума, яка підлягає стягненню - 46647,34 грн. вже сплачена Скадовською ЦРЛ за платіжними дорученнями на загальну суму 244228,20 грн. /а.с.140-149/, за скасованими рішеннями Скадовського районного суду від 10.04.2012р. та рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.05.2012р. про стягнення 244228,20 грн. втраченого доходу ОСОБА_7 за період з 01.12.2009р. по 01.08.2011р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду у частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_7 витрат на придбання медикаментів на суму 2408,60 грн. та оплату індивідуальних послуг з УВЧ у сумі 1070 грн., згідно накладної від 26.02.2013 року та квитанції від 04.10.2013р., оскільки призначення позивачу таких медичних препаратів та ультразвукових процедур підтверджується виписними епікризами, наявними у медико - експертній справі, і понесені ним витрати підтверджені документально. /т.2, а.с. 65, 68/.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині стягнення з ЦРЛ на користь позивача, понесених ним витрат, пов'язаних з проведенням комісійної судово-медичної експертизи в сумі 2103,96 грн. та вважає за необхідне збільшити вказану суму до 2921,52 грн., стягнувши з відповідача, понесені позивачем і документально підтверджені витрати, пов'язані з проведенням додаткової експертизи в сумі 817,56 грн.

Доводи апеляційної скарги Скадовської ЦРЛ про те, що відсутні докази, що позивач отримував би натепер і у подальшому дохід у 12000 грн. щомісячно, тому рішення суду про стягнення з лікарні на його користь щомісячно 6105 грн. у рахунок втраченого доходу є незаконним, підлягають відхиленню, як такі, що не ґрунтуються на положеннях закону, що регулює спірні правовідносини, а саме ст. 1198 ЦК України, оскільки законодавець пов'язує розмір цих виплат з доходом приватного підприємця, одержаним ним у попередньому господарському році, поділеного на двадцять.

Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції на суму 2000 грн. (1500 грн.+500 грн.) задоволенню не підлягають відповідно до принципу, закладеному у ч.1 ст. 88 ЦПК України. Рішення суду у частині стягнення судового збору на користь держави підлягає зміні пропорційно задоволеним позовним вимогам, зменшенню стягнутої суми з 3654 грн. до 2232,84 грн. (6105,70х36м-в 3478,50 грн. п.5 ч.1 ст. 80 ЦПК). В іншій частині доводи апелянтів не ґрунтуються на законі, не стверджені належними доказами, тому не заслуговують на увагу і підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 380 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області та ОСОБА_5, діючої від імені ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року у частині стягнення зі Скадовської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_7 втраченого заробітку у сумі 659677,70 грн. - змінити, викласти його у наступній редакції.

Позов ОСОБА_7 про стягнення зі Скадовської центральної районної лікарні втраченого доходу задовольнити частково.

Стягнути зі Скадовської центральної районної лікарні (ЕДРПОУ 02004060) на користь ОСОБА_7 втрачений дохід за період з 01 лютого 2014 року по 12 вересня 2014 року в сумі 46647,34 грн.

Зобов'язати ОСОБА_7 повернути Скадовській районній лікарні безпідставно стягнуті за скасованим рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.05.2012 року 244228,20 грн.

Допустити виконання рішення суду у частині повернення ОСОБА_7 Скадовській центральній районній лікарні безпідставно стягнутих грошових коштів шляхом зарахування одноразової суми (46647,34 грн.) та щомісячних платежів у сумі 6105,70 грн. починаючи з 13 вересня 2014 року і безстроково, стягнутих на користь ОСОБА_7

Це ж рішення суду у частині стягнення зі Скадовської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_7 витрат на проведення експертизи змінити, збільшивши стягнуту суму з 2103,96 грн. до 2921,52 грн.

Це ж рішення у частині стягнення зі Скадовської центральної районної лікарні на користь держави судового збору змінити, зменшити стягнуту суму з 3654 грн. до 2232,84 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: