Справа № 702/150/15-ц
Провадження № 2/702/83/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Мазай Н. В.,

при секретарях: Подолянюк Н.В., Ясінській О.А.

з участю позивача : ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3: ОСОБА_4

представники відповідача Монастирищенської міської ради : не з"явилась

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_6: не з"явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради Черкаської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що його рідний брат ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7.) був власником частини житлового будинку АДРЕСА_1, в адміністративних межах Монастирищенської міської ради Черкаської області. Власником іншої частини вказаного житлового будинку (51 %) є його син ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Його потенційними спадкоємцями були дружина ОСОБА_9 та дві дочки - ОСОБА_6 і ОСОБА_2, які проживали по АДРЕСА_2 і які, як він вважав, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 В обґрунтування позову посилається на ст. 1220, 1221, 1223, 1258, 1259, 1262, 1270, 1272 ЦК України, Постанову № 7 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року. Спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1, але вона не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України (до 01 січня 2004 року), отже до цієї спадщини повинні застосовуватись правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України (2003 р.). Він є спадкоємцем другої черги і його право на спадщину після смерті рідного брата ОСОБА_7 залежить від прийняття чи неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги - дружиною та дочками покійного. Між ними та іншими потенційними спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 договір про зміну черговості одержання права на спадкування в порядку ст. 1259 ЦК України не укладався. Оскільки спадкоємці за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 спадщину не прийняли, він має право на цю спадщину як спадкоємець другої черги. Строк для прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_7 закінчився 07.09.2004 року. Протягом вказаного строку він заяву про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець другої черги, до нотаріальної контори не подав з наступних поважних причин. Дружина його померлого брата ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та дві його дочки - ОСОБА_6 і ОСОБА_2 рідко, але з'являлися до житлового будинку АДРЕСА_1, проводили деякі дрібні ремонтні роботи у частині, що раніше належала ОСОБА_7, повідомляли йому в розмові, що ця частина будинку належить їм, чим створили у нього враження, що вони дійсно прийняли спадщину. В частині будинку, що належала ОСОБА_10, багато років ніхто не проживав, належні ремонти не проводив, стала протікати покрівля та стеля, внаслідок чого ця частина будинку почала руйнуватися. Той факт, що частина будинку, яка належала ОСОБА_10, після його смерті ніким не обслуговувалась та знаходиться в аварійному стані підтверджується Актом обстеження від 03.02.2011 року, складеним комісією Монастирищенської міської ради Черкаської області. 14.05.2014 року, після чергового протікання стелі, його син ОСОБА_1 звернувся до Монастирищенської міської ради Черкаської області із скаргою, в якій просив вжити заходів до усунення загрози руйнування належної йому частини будинку внаслідок аварійного стану його сусідньої частини. Після цього, під час спілкування з працівниками Монастирищенської міської ради, йому стало відомо, що власника частини житлового будинку, яка раніше належала ОСОБА_10, фактично немає, тобто після його смерті нібито ніхто спадщину не прийняв. Однак, достовірної інформації щодо цього факту він не мав. Тому, 17.06.2014 року він звернувся до Монастирищенської районної державної нотаріальної контори Черкаської області з письмовою заявою, в якій просив повідомити йому, чи відкривалась спадкова справа після смерті ОСОБА_7 та хто є його спадкоємцями. На вказану заяву він одержав відповідь від 07.10.2014 року № 182/02-14 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з яких дізнався про те, що після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не заводилася. Таким чином, йому лише у жовтні 2014 року стало відомо про те, що дружина та дочки померлого ОСОБА_10 спадщину після його смерті не прийняли. Вказані причини пропуску строку він вважає поважними, так як про неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_10 спадкоємцями першої черги він дізнався випадково, в зв'язку із загрозою руйнування раніше належної йому частини будинку, а до цього, щодо факту спадкування вказаної частини будинку, був введений в оману поведінкою дружини та дочок ОСОБА_7 Просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання до Монастирищенської державної нотаріальної контори Черкаської області заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Монастирище Черкаської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, просить його задоволити та пояснив, що ОСОБА_7 є його рідним братом. Брат помер в 2003 році. Після смерті брата в нього залишились дружина ОСОБА_3 та дві доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Спірний будинок, по АДРЕСА_1 - це будинок їх з братом батьків. Частина даного будинку належить його сину, а саме 51%, а інші 49% належать покійному брату ОСОБА_7 За життя брат проживав разом з дружиною та доньками до дня своєї смерті. Проживали вони в квартирі по АДРЕСА_2. Після смерті брата за спірною частиною будинку ніхто не доглядає і вона перебуває в аварійному стані, що в свою чергу призводить до руйнування іншої частини спірного будинку, яка належить його сину. Він намагався викупити другу частину будинку, але інша сторона править за неї занадто високу ціну.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав повністю, підтримав подані відповідачем ОСОБА_3 заперечення. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала повністю, заперечувала проти його задоволення та пояснила, що позивач є її рідним дядьком, братом батька, а ОСОБА_7 є її рідним батьком. Крім неї, в батька ще є дитина - донька ОСОБА_6 Їх мати, ОСОБА_3 разом з батьком проживали в шлюбі до дня його смерті. Батько хворів онкозахворюванням і вони з мамою його доглядали. Після смерті батька залишилось майно, а саме квартира по АДРЕСА_2 та частина будинку АДРЕСА_1. На даний час вони в квартирі проживають, а за будинком час від часу доглядають, проводять ремонтні роботи. Позивач, разом зі своєю сім»єю, навмисно псують їх частину будинку, а потім вона змушена витрачати додаткові кошти на відновлювальні ремонти. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вони спадщину після батька фактично прийняли, але не оформили її в зв»язку зі скрутним матеріальним становищем.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву від 06.03.2015 року про розгляд справи у її відсутність. Позов не визнає повністю, просить в його задоволенні відмовити та розглядати справу за участі її представника ОСОБА_4 Крім іншого надала до суду заперечення проти позову відповідно до яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зроблено запис за № 154 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1). Покійний ОСОБА_7 приходився їй чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 18.02.2014 року та свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові НОМЕР_3 від 08.10.2004 року. З покійним ОСОБА_7 вона була одружена та проживала однією сім»єю до дня його смерті. Вона та ОСОБА_7 були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_2. Даний факт підтверджується випискою з будинкової книги та довідкою виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 692 від 05.03.2015 року. В обґрунтування заперечень посилається на ст. ст. 1216, 1258, 1268, 1270 Цивільного кодексу України. Вона категорично стверджує, що будь-яких заяв про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 вона не подавала, так як не мала наміру відмовитися від спадщини. Вона прийняла спадщину відповідно до положень ст.1268 ЦК України. Лише через скрутне матеріальне становище на даний час вона не отримала свідоцтва про право на спадщину. В разі задоволення позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку прийняття спадщини позивач набуде прав не лише на частину будинку АДРЕСА_1, а й на інше майно, яке належало на праві власності покійному ОСОБА_7. Згідно ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб, завдати шкоди. Вона разом зі своїми доньками періодично, по мірі можливості, проводили поточний ремонт в житловому будинку АДРЕСА_1 Монастирищенського району Черкаської області, неодноразово виникали суперечки з позивачем у справі та членами його родини з приводу обслуговування та користування зазначеним будинком. Просить відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву від 08.03.2015 року про розгляд справи у її відсутність. Позов не визнає повністю, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Монастирище, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 09.09.2014 року ( а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ч. 1 ст. 1218 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно: квартира АДРЕСА_2 ( а.с. 43-47), 49% житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с.54).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України).

Доказів існування заповіту після ОСОБА_7, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статя 1259 ЦК України визначає можливість та порядок зміни черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що після смерті у спадкодавця ОСОБА_7 залишилися спадкоємці 1 черги : дружина : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с. 40, 41, 42), донька : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, донька: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 42).

Даний факт в судовому засіданні сторонами не заперечувався та повністю визнавався.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивач у справі ОСОБА_1 є спадкоємцем 2 черги після смерті ОСОБА_7, його рідним братом ( а.с. 8, 9).

Доказів наявності підстав, передбачених ст. 1259 ЦК України суду не надано.

Позивач обґрунтовує підставність позову тим, що після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не заводилася, дружина та дочки померлого ОСОБА_7 спадщину після його смерті не прийняли, а тому в нього виникло право, як у спадкоємця 2 черги після померлого ОСОБА_7 на спадщину.

Суд вважає, що дане посилання спростовується матеріалами справи та виходить з наступного.

Судом дійсно встановлено, що згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.10.2014 року, № 38563852 ( серія АКЕ № 904902) за параметрами запиту ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - інформація за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом достовірно встановлено та не заперечувалось сторонами у справі про те, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 проживали разом з спадкодавцем ОСОБА_7 на день його смерті, тобто на момент відкриття спадщини, що підтверджується копією будинкової книги ( а.с. 43-47), довідкою Монастирищенської міської ради № 692 від 05.03.2015 року ( а.с. 42).

Доказів подачі вказаними особами заяви, відповідно до ст. 1270 ЦК України про відмову від спадщини після ОСОБА_7, суду не надано.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 проживали разом з спадкодавцем ОСОБА_7 на день його смерті, тобто на момент відкриття спадщини, та згідно ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, є спадкоємцями 1 черги, заяви про відмову від спадщини не подавали, а тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України і в даному випадку відшкодуванню на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного ст. ст. 1216, 1222, 1223, 1258, 1259, 1261, 1262, 1268, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 14, 60, 88, 169, 208-210, 213-215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради Черкаської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя : Н.В. Мазай