АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/56/15 Справа № 205/1020/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
10 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Романюк М. М.

суддів Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 31 січня 2014 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилався на те, що 07 червня 2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу 50 000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кошти не пізніше 07 липня 2010 року, що підтверджується розпискою. Однак відповідач до цього часу борг не повернув. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 648 854 грн. 45 коп. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, оскільки з розписки не можливо встановити позикодавця.

З даним висновком в повному обсязі погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно розписки від 07 червня 2010 року відповідач взяв у борг гроші в розмірі 50 000 доларів США та зобов'язався повернути суму боргу не пізніше 07 липня 2010 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

На зазначені норми закону суд першої інстанції уваги не звернув та за наявності у позивача оригіналу розписки відповідача про отримання ним у борг суми у розмірі 50 000 доларів США, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, а тому рішення суду підлягає скасування.

Однак, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції стало відомо, що 25 липня 2014 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, відповідач помер.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника.

Як вбачається із спадкової справи після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини у 6-ти місячний строк ніхто не звернувся.

Згідно ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З урахуванням зазначеного вище та приймаючи до уваги, що рішення суду не є законним та обґрунтованим, відсутність осіб, які б подали заяву про прийняття спадщини, судова колегія дійшла до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.205, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2014 року скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді І.О.Петренко

ОСОБА_4