Справа № 333/5364/14-ц
провадження № 2/333/55/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Стоматова Е.Г. при секретарі Кабановій К.О., за участю відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги обґрунтував тим, що 05.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №0111-14, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався передати у власність позивача два трансформатора сухих ТСН 250/10/0,4 УЗ, загальною вартістю 110500,00грн. Відповідач зобов'язувався передати товар позивачу протягом 30 днів з дати надходження попередньої оплати на його рахунок, тобто кінцеві строки постачання становили 11.02.2014 року та 01.03.2014 року. На виконання договору позивач сплатив відповідачу 11.01.2014 року та 29.01.2014 року передплату на поставку вищевказаних трансформаторів на загальну суму 110500,00 грн. В обумовлений договором строк відповідач не передав товар позивачу, у зв'язку з чим відповідачу була направлена вимога про повернення у семиденний строк отримані ним грошові кошти у розмірі 110500,00 грн., але відповідач грошові кошти до теперішнього часу не повернув позивачу. Проте, до цього часу відповідач свої зобов'язання за договором поставки № 0111-14 від 05.01.2014 року не виконав, товар не передав, в зв'язку з чим позивач просить зобов'язати відповідача повернути йому суму передоплати в розмірі 110500,00 грн., пеню у розмірі 6630,00 грн., штраф у розмірі 5525,00 грн., 3% річних за користування коштами позивача в розмірі 908,22 грн.

Позивач в судових засіданнях позов підтримував, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив позов задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не з»явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла телефонограма з проханням позивача розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові заперечення. В своїх поясненнях відповідач зазначив, що договір поставки є різновидом договору купівлі-продажу, при укладанні даного договору умова про строк поставки товару набуває характеру істотної умови договору і без досягнення між сторонами згоди щодо неї договір поставки не може бути укладеним. П.5.1 договору №0111-14 від 05.01.2014 року встановлює строк поставки 30 днів з дати находження попередньої оплати на рахунок постачальника. Рахунок-фактура №000814 від 14.01.2014 року встановлює інші терміни протягом 20 діб на склад покупця м.Донецьк. Більш того, в наданих копіях рахунків-фактури не зазначено посилання на вищевказаний спірний договір та посилання на позивача, як платника по вказаним рахункам.

Також відповідач пояснив, що надмірно сплачені кошти позивачем та ОСОБА_4 на рахунок відповідача у розмірі 110500,00грн. повернуті позивачу в сумі 105500,00грн.

Крім того, відповідач пояснив, що договір поставки №0111-14 від 05.01.2014 року вважається неукладеним, оскільки до сих пір не підписаний позивачем та оригінал договору з підписом позивача не повернутий на адресу відповідача, тому відповідач вважає позов необґрунтованим та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що позивач договір поставки з відповідачем не укладав, оригінал договору з підписом позивача на адресу відповідача до теперішнього часу не надав.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він за проханням позивача на початку січня 2014 року перераховував грошові кошти відповідачу у розмірі 55250,00 грн. як передплату за трансформатор сухий відповідно до рахунку №000814.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що в період часу лютий-березень 2014 року він був кілька разів присутній під час передачі грошових коштів відповідачем позивачу. Точний розмір грошових коштів на даний час він не пам'ятає, але зазначив що суми були понад тридцять тисяч гривень під час однієї передачі грошових коштів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладався договір поставки № 0111-14, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався передати у власність позивача трансформатор сухий ТСН 250/10/0,4 УЗ в кількості двох штук, загальною вартістю 110000,00 грн., а позивач зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, але даний договір підписаний лише постачальником ФОП ОСОБА_1, підпис покупця ОСОБА_3 відсутній (а.с.5-6).

На підтвердження попередньої оплати товару позивачем надана копія квитанції №ПН52851 від 29.01.2014 року, відповідно до якої позивач сплатив 55250,00 грн. в якості передоплати товару - трансформатор сухий згідно рахунку-фактури №000814 від 14.01.2014 року та квитанція 314795.179.1 від 11.01.2014 року відповідно якої ОСОБА_4 сплатив 55250,00 грн. в якості передоплати товару - трансформатор сухий згідно рахунку-фактури №000814 від 11.01.2014 року з яких не вбачається посилання на спірний договір поставки (а.с.11).

Проте, як стверджує позивач в своїй позовній заяві та в судовому засіданні, зобов'язання за договором поставки відповідачем виконані не були, товар на складі відсутній, у зв'язку з чим позивач змушений був використати іншу аналогічну продукцію та звернутись до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів (а.с.9).

Відповідно до ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч.ч.1,2,3 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи сторони домовились про укладання договору поставки у письмовій формі, про що свідчить завірена копія договору поставки № 0111-14 від 05.01.2014 року та підписана відповідачем, тобто даний договір на момент звернення до суду не може вважатися укладеним, оскільки він не підписаний позивачем.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Разом з тим, позивачем, всупереч положенню ч.1 ст.60 ЦПК України не надано будь-яких належних доказів на підтвердження вчинення ним дій, направлених на укладання договору поставки № 0111-14 від 05.01.2014 року та направлення його оригіналу відповідачу.

З договору поставки №0111-14 від 05.01.2014 року вбачається, що спірний договір підписаний лише відповідачем.

Проте, позивачем не надано належних доказів в розумінні ст.60 ЦПК України на підтвердження того, що спірний договір є укладеним та невиконаним відповідачем.

Згідно ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як доказ існування між сторонами договору постачання товару позивачем надана завірена копія договору поставки № 0111-14 від 05.01.2014 року, яка не підписана позивачем та завірені копії рахунків фактури №000814 від 11.01.2014 року і № №000814 від 14.01.2014 року з яких не вбачається хто саме є платником та жодного посилання на спірний договір поставки.

Суд не приймає до уваги копії квитанції №ПН52851 від 29.01.2014 року, відповідно до якої позивач сплатив 55250,00 грн. в якості передоплати товару - трансформатор сухий згідно рахунку-фактури №000814 від 14.01.2014 року та квитанція 314795.179.1 від 11.01.2014 року відповідно якої ОСОБА_4 сплатив 55250,00 грн. в якості передоплати товару - трансформатор сухий згідно рахунку-фактури №000814 від 11.01.2014 року, оскільки з них не вбачається, що гроші перераховані на підставі спірного договору поставки.

Тобто, належних та неспростовних доказів того, що ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 мали договірні відносини щодо постачання ОСОБА_3 товару, та його оплати суду не надано.

Інших доказів позивачем суду не надано.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведені належним чином, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати не підлягають стягненню з відповідача згідно ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57,59,60,208,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.639,655,712 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Е.Г. Стоматов