АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянда М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Кусяк М.Д.

за участю: ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» про зобов'язання укласти договір за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого суду м. Чернівці від 20 січня 2015 року,-

встановила:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» (далі ПАТ «Чернівцігаз») про захист прав споживачів.

Просила суд:

- зобов'язати ПАТ «Чернівцігаз» укласти з ОСОБА_2 договір про надання послуг з газопостачання;

- стягнути з відповідача завдану позивачці моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень.

Посилався на те, що 5 вересня 2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про укладення договору на газопостачання і відповідно до вказаної заяви нею було додано всі необхідні для укладення договору документи. Проте відповідачем відмовлено їй в укладенні договору з посиланням на незаконність укладеного між нею та ПФ «Інтервал» договору найму вказаного приміщення.

Оскільки відповідач займає монопольне положення в регіоні щодо постачання природного газу у позивачки не має можливості укласти договір про надання послуг з газопостачання з іншою організацією.

________________________________________________________________________________________________

№22ц-794/343/15 Доповідач Одинак О.О.

Крім того, вважає, що своїми незаконними діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які виразились в тому, що вона вимушена витрачати свій вільний час на складання листів та позовної заяви, не має можливості забезпечити сім'ю якісними житлово-комунальними послугами.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 січня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставина справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Так, статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 об'єкт споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Згідно п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 з подальшими змінами та доповненнями передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Для укладення договору або внесення змін до нього споживач на вимогу газопостачального підприємства повинен пред'явити: документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України); для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює); технічний паспорт на будівлю або домову книгу; документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ними. Газопостачальні підприємства, що здійснюють постачання природного газу на закріпленій території, не мають права відмовити споживачеві, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору. У разі розташування декількох об'єктів споживача за однією адресою укладається один договір. У разі коли об'єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в договорі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що , житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності приватній фірмі «Інтервал», що підтверджується копією інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідальним квартиронаймачем відомчого будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 відповідно до договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 та ПФ «Інтервал».

Відповідно до додаткового договору найму (оренди) частини житлового приміщення від 1 вересня 2014 року, укладеного між позивачем та ПФ «Інтервал», позивач прийняла у тимчасове платне користування (найм) частину житлового приміщення в будівлі АДРЕСА_1, загальна площа якого складає 372,2 кв.м. та є будинком, який стоїть окремо з підсобними (допоміжними) спорудами. Об'єкт на умовах цього договору надається наймачу в найм на два роки з моменту підписання договору та двостороннього акту приймання-передачі об'єкта. Після закінчення строку найму наймач зобов'язаний в десятиденний термін звільнити об'єкт та передати його наймодавцю згідно акту приймання-передачі об'єкта або підписати угоду про його пролонгацію.

Судом правильно встановлено, що між відповідачем та ПФ «Інтервал» виникли взаємні права та обов'язки щодо газопостачання відомчого будинку по вулиці Пішкіна, 4 м. Чернівці на підставі договору про газопостачання № 42565 від 1 серпня 2011 року. Вказаний договір між сторонами діє до нинішнього часу. Відповідно до умов цього договору ПАТ «Чернівцігаз» надає послуги з газопостачання і до частину житлового приміщення в будівлі АДРЕСА_1, яку орендує позивачка.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів щодо розірвання, припинення чи визнання даного договору недійсним.

На момент укладення договору на постачання природного газу для відомчого житла від 1 серпня 2011 року між ПФ «Інтервал» та відповідачем, ОСОБА_2 проживала у зазначеному у договорі будинку та відповідно до додатку до даного договору була визначена відповідальним квартиронаймачем вказаного відомчого житлового будинку.

Позивачка не надала суду будь-яких доказів на підтвердження наявності заперечень з її боку як користувача відомчого житлового будинку щодо укладення вищезазначеного договору.

ОСОБА_2 також не надала суду доказів того, що ПАТ «Чернівцігаз» своїми неправомірними діями заподів позивачці моральну шкоду.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суд не спростовують.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі не врахував правову позицію, яку Верховний Суд України висловив у своїй постанові від 10 лютого 2012 року у справі № 6-110 цс 12 про те, що у разі невизнання позивачем права виробника, (виконавця) послуг, на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції на підставі правових позицій зазначених у постанові Верховного суду України від 10 лютого 2012 року у справі №6-110цс12 дійшов правильного висновку про те , що серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Апелянт не врахував, що такі способи захисту порушеного права, як зобов'язання особи до укладення відповідного договору та визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії є різними за своєю правовою природою.

Помилковими є також доводи апеляційної скарги про те, що дія договору № 42565 від 1 серпня 2011 року припинилась у вересні 2014 року, оскільки ПАТ «Чернівцігаз» припинив газопостачання всіх об'єктів які належать ПФ «Інтервал» у зв'язку з невиконанням останнім умов договору.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Апелянт не надав суду доказів наявності підстав для припинення зобов'язань за вищевказаним договором.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: