АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Шкоріної О.І.,

при секретарі - Басюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Серебряннікової Валерії Валеріївни на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10 лютого 2015 року,

встановила:

у липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 37 902, 33 дол. США та 7 229 641 грн. 93 коп., посилаючись на те, що відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 10 лютого 2015 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 659 135 грн. 54 коп. та судові витрати, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача подала до суду з апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з поручителя, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути заборгованість із відповідачів солідарно, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ним та ОСОБА_1 12.01.2008 р. було укладено Кредитний договір, за умовами якого позичальнику було надано 38 470 дол. США строком до 12.01.2015 р. На забезпечення виконання договору того ж дня було укладено з ОСОБА_2 договір поруки. Оскільки позичальник не виконувала належним чином взяті на себе зобов'язання, виникла заборгованість в загальній сумі 33 755 дол. США та 1 956 028 грн. 89 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з позичальника та поручителя. В ході розгляду справи, представник позивача уточнив свої вимоги та просив стягнути заборгованість, яка складається з 37 902 дол. США та пені в сумі 7 229 641 грн. 93 коп. та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 10 лютого 2015 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 659 135 грн. 54 коп. та судові витрати, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що порука є припиненою, а тому на ОСОБА_2 не може бути покладено солідарну відповідальність за невиконання зобов'язання. Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Також судом першої інстанції було зменшено суму пені за прострочення виконання зобов'язання до 50 000 грн. Рішення суду в частині зменшення розміру пені позивачем не оскаржувалось, а тому в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 526, 551, 533, 554, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України.

Визнаючи поруку ОСОБА_2 припиненою, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем пропущено строк пред'явлення до нього вимоги як до поручителя, оскільки позивачем не пред'являлось до нього вимоги про погашення ним суми заборгованості через невиконання позичальником взятого на себе зобов'язання з моменту порушення терміну сплати чергових платежів. Відповідно до матеріалів справи останній платіж на погашення кредиту ОСОБА_1 вносила 14.01.2011 р.. а на погашення відсотків - 17.09.2013 р.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду ще до закінчення терміну дії Кредитного договору - 15.07.2014 р., тоді як строк дії договору закінчувався 12.01.2015 р. З вимогою про погашення простроченої заборгованості та дострокового погашення всієї суми кредиту позивач до позичальника та поручителя не звертався і іншого строку для виконання основного зобов'язання не встановлював. Тому такою вимогою слід розглядати факт звернення позивача до суду з даним позовом..

В ч. 4 ст. 559 ЦК України закріплено 3 випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимогу до поручителя, протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги. Отже, підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України немає. Інших обставин, які могли б бути підставою відповідно до ч. 1-3 ст. 559 ЦК України для припинення поруки, відповідачем ОСОБА_2 та його представником не зазначалось.

В даному випадку суд першої інстанції не визначав початок перебігу строку позовної давності для пред'явлення вимог до поручителя, та в якій частині певних щомісячних зобов'язань порука припинилась. Згідно з умовами Кредитного договору (пункт 3.1.) позичальник мав щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця частково погашати заборгованість в сумі 458 доларів США. Згідно п. 3.3 договору позичальник мав сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 12 січня 2015 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Тому дати останніх платежів (14.01.2011 р. та 17.09.2013 р.) на погашення тіла кредиту та на погашення процентів не можна вважати як дати настання строку виконання основного зобов'язання (постанова ВС України від 19.03.2014 р. у справі №6-20цс14).

Правовідносини за договором поруки не можна вважати припиненим також в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань по погашенню кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань та в частині про дострокове погашення кредитних коштів, оскільки позивач звернувся до суду з позовом ще до закінчення строку дії Кредитного договору (постанова ВС України від 17.09.2014 р. у справі №6-53цс14).

Крім того, судом першої інстанції не було зроблено висновку щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності відносно вимог до позичальника, хоча представник обох відповідачів вказував про це в своїй заяві до суду. Однак рішення суду в цій частині відповідачами не оскаржувалось, що свідчить про те, що вони з ним погодились.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким покласти солідарну відповідальність за невиконання умов Кредитного договору на боржника та поручителя.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Серебряннікової Валерії Валеріївни задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 10 лютого 2015 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (код 14349442) 37 902, 33 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24 листопада 2014 року становить 572 182 грн. 67 коп., та 86 952 грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (код 14349442) судові витрати по 1 827 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

Справа № 753/12990/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5847/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.