Номер провадження 2/754/634/15
У Х В А Л А

Іменем України

27.02.2015 Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

26.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою в якій просить в порядку забезпечення його позовних вимог накласти арешт на частку у статутному фонді Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Борисфен-2000», що відповідає розміру внеску відповідача до статутного фонду 0,00 грн. та на частку у статутному фонді ТОВ «Агросторг-Інвест», що відповідає розміру внеску відповідача до статутного фонду - 51 500,00 грн. А також просить заборонити Реєстраційній службі ГУЮ у Київській області та Реєстраційній службі Обухівського міськрайонного управління юстиції та Ржищівського міського управління юстиції проводити державну реєстрацію змін до установчих документів та вносити інші відомості до ЄДРПОУ стосовно даних товариств.

Вказує, що на даний час у нього є припущення, що відповідач з метою недопущення втрати майна може відчужити зазначене вище майно на користь третіх осіб. Такі дії відповідача у разі задоволення позовних вимог завдадуть шкоди його охоронюваним законним правам та інтересам та істотно ускладнять виконання у майбутньому рішення суду або взагалі зроблять його виконання неможливим.

Вивчивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В судовому засіданні 16.02.2015 року ухвалою суду за клопотанням позивача було забезпечено позов шляхом накладення арешту на садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності САС №263422 від 01.06.2011 року.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відсутність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Зважаючи на те, що судом вже було застосовано заходи забезпечення позовних вимог ОСОБА_1, заява позивача про забезпечення позову від 26.02.2015 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя