АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дубик Ю.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2013 року у справі за позовом заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року заступник прокурора м. Києва звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 660/2729 передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. 30 грудня 2009 року ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу продав ОСОБА_2 спірну земельну ділянку. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року про передачу земельних ділянок ТОВ «Мегатранс» на Столичному шосе, 24 у м. Києві. Зазначеним рішенням підтверджено незаконність подальшої передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_4 На час прийняття оспорюваного рішення зміни до Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2012 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста не були внесені, внаслідок чого земельну ділянку рекреаційного призначення надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства. Питання про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки висновками контролюючих органів не погоджувались. Посилаючись на неправомірність рішення Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 660/2729, заступник прокурора м. Києва просив суд визнати його незаконність, визнати недійсними акти про право власності на спірну земельну ділянку та договір купівлі-продажу, відновити становище, яке існувало до порушення шляхом визнання права власності на земельну ділянку.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від № 660/2729 від 29 жовтня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. Визнано недійсним, виданий ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 22 листопада 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Визнано недійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, вартістю 329007,70 грн., посвідчений 30 грудня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Є.В. Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 22 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 вартістю 329007,70 грн. за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2014 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-67цс15 вказану ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року в частині вирішення позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2009 року Київською міською радою було прийнято рішення «Про передачу земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (з комплексним інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км у Голосіївському районі міста Києва» за №214/2283. Даним рішенням Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» передано земельні ділянки загальною площею 4,64 га у довгострокову оренду на 49 років (у тому числі в межах прибережних захисних смуг площею 1,56 га).

25 вересня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ВепрейчукО.І. було посвідчено заяву, якою Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» було надано згоду на припинення права користування частиною земельної ділянки, приблизною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Столичне шосе, 24 км у Голосіївському районі міста Києва. В даній заяві товариство також зазначило, що не заперечує проти надання вказаної частини земельної ділянки ОСОБА_4

В свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕО-ДОСВІД» було розроблено проект землеустрою про відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1.

19.10.2009 року даний проект землеустрою було зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації для внесення до автоматизованої системи ПК «Кадастр».

29.10.2009 року Київською міською радою було прийнято рішення «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1» за №660/2729.

Пунктом 2 даного рішення передано громадянину АДРЕСА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Пунктом 4 даного рішення внесено зміни до пункту 5 рішення Київської міської ради «Про передачу земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (з комплексним інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км у Голосіївському районі міста Києва» від №214/2283 17.09.2009 року з урахуванням пункту 2 даного рішення.

22 грудня 2009 року ОСОБА_4 було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-7-05136.

30 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,10 га кадастровий номер НОМЕР_1 за 267 000 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №18949.

22 червня 2010 року ОСОБА_2 було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-7-05592.

Судом також встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012 року, позовні вимоги Заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегатранс», про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради «Про передачу земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (з комплексним інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км у Голосіївському районі міста Києва» за №214/2283 від 17 вересня 2009 року, яким протиправно було переведено спірну земельну ділянку із земель зони зелених насаджень загального користування і території лугів (земель рекреаційного призначення) до земель житлової та громадської забудови.

Даною постановою суду встановлено, що зміни до рішення Київської міської ради «Про затвердження Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року» № 806/3381 від 19.07.2005 року та до Генерального плану розвитку м. Києва до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.02 року №370/1804, ні на стадії погодження землевпорядної документації, ні на стадії прийняття оспорюваного рішення внесені не були. Таким чином, спірна земельна ділянка, яка була виділена Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» належала до земель рекреаційного призначення на момент прийняття оскаржуваного рішення і належить до такої категорії земель на даний час.

Касаційною інстанцією рішення першої та апеляційної інстанції в частині визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради № 660/2729 від 29 жовтня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 залишено без змін.

В частині вирішення позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності скасовано , справу передано в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 недійсним та визнаючи право власності на земельну ділянку за Київською територіальною громадою, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішення Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року та Державний акт на землю на ім. я ОСОБА_4 є незаконними, то підлягає визнанню недійсним договір купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено особою, яка не мала на те права, так як не була власником цієї спірної ділянки. А також для захисту порушеного права було відновлено попереднє становище, а саме визнано право власності на спірну земельну ділянку за територіальною громадою м.Києва в особі Київської міської ради.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст.. 216 ЦК України У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Верховний суд України у цій справі виклав правову позицію, згідно якої не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленого ст..ст. 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст.. 388 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Оскільки позивачем заявлено вимоги про застосування реституції ( ст.. 216 ЦК України), а в даному випадку правових підстав для задоволення цих вимог немає, так як підстав для визнання договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 недійсним немає, то не підлягає витребуванню майно у набувача , а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині повинно бути відмовлено.

Права територіальної громади м.Києва можуть бути захищені лише шляхом заявлення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст.. 388 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 14 червня 2013 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на земельну ділянку скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким заступнику прокурора м. Києва в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання недійсним договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :