Провадження № 2/127/915/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Овсюка Є.М., за участю секретаря Олійник І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування, визнання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування, визнання права на спадщину та просив встановити факт того, що він проживав разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 однією сім'єю не менш 5-ти років до часу відкриття спадщини; усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 липня 2013 року виданого ОСОБА_2 державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Скутельник І.А.; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 проведену на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2013 року; визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через тяжкі хвороби була у безпорадному стані та померла. Допомога потрібна була не стільки матеріальна (грошова), скільки фізична (догляд) та моральна (підтримка).

Позов обґрунтовує тим, що померла ОСОБА_4 була його бабусею і володіла квартирою АДРЕСА_1. Поскільки її син, відповідач по справі ОСОБА_2 на протязі 20 років перебував за кордоном, за хворою бабусею ОСОБА_4 протягом 6 років до смерті, починаючи з 2006 року доглядав він ОСОБА_1, якого усиновив відповідач ОСОБА_2

ОСОБА_4 з кінця 2011 року до самої смерті була в безпорадному стані, перенесла складну операцію, після якої без сторонньої допомоги не могла обходитись і таку допомогу надавав хворій саме він, а не її син ОСОБА_2

ОСОБА_4 не склала жодного заповіту щодо свого майна і після її смерті її майно успадкував її син ОСОБА_2 якому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.07.2013 року.

Поскільки ОСОБА_2 протягом тривалого періоду перебування його матері ОСОБА_4 в безпорадному стані ухилявся від надання їй допомоги, хоча таку можливість мав, але свідомо від цього ухилявся, чим спричинив хворій матері душевні страждання, просить задовольнити вимоги позову.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори - Міляновська Ю.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, показання свідка ОСОБА_9, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 117/2013 р., матеріали медичної карти НОМЕР_1 стаціонарного хворого ОСОБА_4, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.12.2012 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вінниці у віці 73 років померла ОСОБА_4 (1939 року народження). Згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 22.05.1961 року відповідач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_10.

Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2002 року ОСОБА_2 усиновив ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідно внесено зміни в актовий запис щодо народження №1378 від 17.10.1987 року, записано батьком дитини ОСОБА_2, змінено по - батькові дитини «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», прізвище, ім'я, дату та місце народження залишено без змін. Отже, ОСОБА_4 є бабусею позивача ОСОБА_1.

Таким чином, відповідач у справі є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4.

Позивач стверджує, що має право на спадкування майна померлої бабусі ОСОБА_4, оскільки протягом останніх шести років проживав разом з нею однією сім'єю, здійснював догляд за нею, допомагав фізично та матеріально. Дані обставини не заперечувалися відповідачем, та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведений той факт, що він проживав тривалий час однією сім"єю із ОСОБА_4, а тому відповідно до ч.1 ст. 1264 ЦК України відноситься до спадкоємців четвертої черги.

За життя ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26.08.1993 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів на підставі рішення від 26.08.1993 року №582.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №117/2013р. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, ОСОБА_2 була подана заява про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 як спадкоємця першої черги. На підставі даної заяви та інших правовстановлюючих документів державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Скутельник І.А. видано ОСОБА_2 24.07.2013 року Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_4, яке складається з квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з медичної карти стаціонарного хворого НОМЕР_1 ОСОБА_4 за життя хворіла, а саме у неї була гангрена правої ступні, у 2012 році їй було ампутовано праву нижню кінцівку, а тому у зв'язку з тяжкістю хвороби, каліцтвом та похилим віком (1939 року народження) була у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві (своїй матері ОСОБА_4.), яка через тяжку хворобу (гангрена правої ступні) була у безпорадному стані та померла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив той факт, що позивач проживав однією сім'єю із померлою ОСОБА_4, яка після перенесеної операції перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього доглялу. Догляд за нею здійснював позивач ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 він ніколи не бачив.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні позивач, саме він займався похованням ОСОБА_4, що не заперечувалося відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування; правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1224, 1261, 1264 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживав разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 однією сім'єю не менш 5-ти років до часу відкриття спадщини.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати недійсним, таким, що не може бути підставою для реєстрації права власності Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 липня 2013 року виданого ОСОБА_2 державним нотаріусом Скутельник І.А. Першої Вінницької державної нотаріальної контори по спадковій справі № 117/2013, що зареєстрованано в реєстрі за № 6-896 на квартиру АДРЕСА_1

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 проведену на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2013 року виданого ОСОБА_2 державним нотаріусом Скутельник І.А. Першої Вінницької державної нотаріальної контори по спадковій справі № 117/2013, що зареєстрованано в реєстрі за № 6-896 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати право власності на спадкове майно на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Судові витрати розділити між сторонами, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1028 гривень понесених витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

СУДДЯ: