Ухвала

іменем україни

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Сосницької районної ради Чернігівської області про стягнення середньої заробітної плати за час працевлаштування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював головою Сосницької районної ради з 16 листопада 2010 року по 28 лютого 2014 року і був звільнений у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, згідно з п. 5 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У працевлаштуванні на попереднє місце роботи йому було відмовлено в зв'язку з тим, що посада начальника ДПІ у Сосницькому районі скорочена, вакантні посади начальників державних податкових інспекцій головного управління міндоходів у Чернігівській області відсутні. Згідно вимог частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» він має право, але не більше шести місяців, на виплату середньомісячної заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Однак, при зверненні до районної ради йому було відмовлено у даних виплатах.

20 травня 2014 року позивач зареєструвався в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець.

З огляду на викладене позивач просив суд стягнути з Сосницької районної ради Чернігівської області середню заробітну плату за час працевлаштування з 01 березня по 19 травня 2014 року в сумі 21 771,82 грн.

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 22 липня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з Сосницької районної ради на користь ОСОБА_6 21 771,82 грн середньої заробітної плати за час працевлаштування. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 20 серпня 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20 серпня 2014 року із залишенням в силі рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 22 липня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що соціальні гарантії, передбачені ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», поширюються також на депутата відповідної ради, який працював на постійній основі не залежно від того, що повноваження голови відповідної ради були припинені достроково у зв'язку із зверненням з особистою заявою до відповідної ради про складання ним повноважень голови ради.

Скасовуючи рішення суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що особи, звільнені з органів місцевого самоврядування у зв'язку із закінченням строків повноважень у тому числі у зв'язку з достроковим припиненням повноважень, не позбавлені права, як застраховані особи, звернутися до страховика (Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття) за сприянням у працевлаштуванні та допомогою по безробіттю, умови і тривалість якої визначаються відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

З такими висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням 21 (позачергової) сесії Сосницької районної ради Чернігівської області від 28 лютого 2014 року згідно особистої заяви від 28 лютого 2014 року було достроково припинено повноваження голови Сосницької районної ради ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

ОСОБА_6 відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 працював головою Сосницької районної ради Чернігівської області з 16 листопада 2010 року по 28 лютого 2014 року.

Відповідно до довідки Головного управління міндоходів у Чернігівській області Міністерства доходів і зборів України позивачу було відмовлено у поновленні на посаді начальника ДПІ у Сосницькому районі Чернігівської області у зв'язку з скороченням посади та відсутністю відповідних вакантних посад.

Звертаючись із позовом до Сосницької районної ради Чернігівської області про стягнення середньої заробітної плати за час працевлаштування, ОСОБА_6 посилався на гарантії, передбачені ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», згідно з якою депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Аналіз зазначеної норми свідчить, що у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією), незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому не можливо, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. У разі ж коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності бо забезпечував себе роботою самостійно, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.

У порушення вимог ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України суд апеляційної інстанції на зазначене вище уваги не звернув, фактичних обставин справи не встановив та дійшов до помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з огляду на що рішення апеляційного суду на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, під час нового розгляду справи суду слід з'ясувати підвідомчість даного спору суду загальної юрисдикції, оскільки як вбачається між сторонами виник спір щодо гарантій, передбачених законом при звільненні з публічної служби.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук