Справа № 711/6049/2012
Провадження № 2/307/63/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І при секретарі Гайдукова Н.А з участю позивачки ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 , представника Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В розглянув, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, Тячівської районної державної нотаріальної контори де третя особа Тячівське районне підприємство технічної інвентаризації скасування Свідоцтва про право на спадщину на визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пред'явила позов в суд до ОСОБА_7, ОСОБА_3, Тячівської районної державної нотаріальної контори де третя особа Тячівське РПТІ про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що її бабуся ОСОБА_8 , була власницею будинку АДРЕСА_1. В 1993 році вона померла не залишивши жодних розпоряджень щодо свого майна. Після її смерті залишилась спадщина житловий будинок з надвірними спорудами.

Спадкоємцями першої черги залишились її сини ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 та ОСОБА_11,. Після смерті ОСОБА_8 в будинку за лишився проживати ОСОБА_11. який з часу народження і до своєї смерті проживав разом з спадкодавцем у її будинку. Ніхто із спадкоємців не подавав заяви про прийняття спадщини. Тобто на час відкриття спадщини ніхто, крім ОСОБА_11 не проживав разом з спадкодавцем, не був там зареєстрований і не приймав спадщини шляхом вступу в управління спадковим майном. Її дядько ОСОБА_11, прийнявши спадщину шляхом вступу в управління майном, фактично з 1993 р. і до часу смерті володів будинком, користувався земельною ділянкою, обробляв її, отримував врожай, користувався електричною енергією, сплачував за її споживання, що підтверджується довідкою селищної ради та відповідними документами-квитанціями, договорами. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її дядько ОСОБА_11 помер, залишив заповідальне розпорядження, за яким все майно, яке йому належало на час смерті та те, на яке він матиме право, він заповідав їй. Відповідно вона взяла обов'язок та витрати, пов'язані з його похованням, подала державному нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, після похорон спадкодавця вона не змогла знайти правовстановлюючі документи на будинок (свідоцтво про право власності), які ще до смерті знаходились у спадкодавця. Тому, у червні 2011 року вона подала в газету оголошення про втрату Свідоцтва про право власності на спадковий будинок, але згодом виявилося, що з цим Свідоцтвом ОСОБА_10 та ОСОБА_3 звернулися в державну нотаріальну контору для оформлення права власності на будинок. Державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори їм були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, за реєстром №1-2371 та №1-2372 від 09 листопада 2011 року , за якими ОСОБА_10 та ОСОБА_3 стали співвласниками (по 1/3 кожний) домоволодіння АДРЕСА_1.

Видачу цих Свідоцтв вважає незаконними, оскільки відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_3 не приймали спадщини, не вступали в управління спадковим майном протягом 6-ти місяців після смерті матері ОСОБА_8

Тому просить суд скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_10, ОСОБА_3, внесені в реєстр за № 1-2371 та № 1-2372 від 09.11.2011 року, кожному на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати її власником спадкового нерухомого майна, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати її власником спадкового майна

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3. в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив в суді, що після смерті матері він ОСОБА_3 та його брат ОСОБА_12 прийняли спадщину, як і їх брат ОСОБА_11 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємці першої черги, Вони використовували земельну ділянку , доглядала за будинком. ОСОБА_11 спочатку зробив заповіт на його сина і разом з заповітом передав йому свідоцтво про право власності на будинок. Коли він звернувся з держану нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом, Дубівська селищна рада видала довідку що він разом з братом ОСОБА_10 вступили в управління спадковим майном, доглядали за будинком та земельною ділянкою.

Тому просить суд в позові відмовити.

Представник відповідача Тячівської райдержнотконтори в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що відповідачі прийняли спадщину, оскільки вступили в управління спадковим майно, вони проживають неподалік спадкового будинку. Звернувшись в нотаріальну контору подали свідоцтво про право власності на будинок та довідки з Дубівської селищної ради про те що вони вступили в управління спадковим майном. На підставі довідок Дубівської селищної ради було видано свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині на спадковий будинок. 1/3 частина залишилась відкритою . Просить суд в позові відмовити

Представник третьої особи Тячівського РПТІ в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки відповідачів ОСОБА_3, представника Тячівської держнотконтори, дослідивши матеріали справи суд вважає що позов слід задовольнити частково.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право власності № 631 від 28 березня 1973 року була власником будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 03 березня 2012 року. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року

Після її смерті спадкоємцями першої черги є її сини ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 та ОСОБА_11, які до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до ст. 524 ч.1,2 ЦК України в редакції 1964 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст. 548 ч.1 ЦК України в редакції 1964 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв ...

А відповідно до ст. 549 ч. 1, 2 ЦК України в редакції 1964 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 124 Інструкції про вчинення нотаріальних дій в редакції 1975 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння майном може бути: ... довідка виконавчого комітету місцевої ради депутатів трудящих про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця... або про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі... Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічний паспорт на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Як вбачається при видачі оскаржуваних свідоцтв нотаріусом не враховано заперечення позивача та обставини на які він посилається, а саме те, що ніхто з відповідачів, крім ОСОБА_11, не проживав із спадкодавцем і не приймав спадщини, а враховано зазначені в наданих нотаріусу довідках Дубівської селищної ради обставини, а саме те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 прийняли спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, що виразилось у користуванні спадковою земельною ділянкою та доглядом за житловим будинком за адресою АДРЕСА_1, які в судовому засіданні жодними доказами не підтверджені.

При зверненні в держану нотаріальну контору на підтвердження своїх вимог ОСОБА_3 надав довідку з Дубівської селищної ради про те що він після смерті ОСОБА_8 вступив в управління спадковим майном .

Дану довідку суд не може брати до уваги тому що ОСОБА_8 померла в 1993 році а довідку Дубівська селищна рада видала ІНФОРМАЦІЯ_3 року тобто в 18 років після смерті ОСОБА_8. НЕ підтверджуючи жодними правовстановлюючим документами. (квитанціями про оплату електроенергії, сплата земельного податку, страхові платежі тощо)

Факт проживання ОСОБА_3 із своєю сім'єю з 1951 року у власному будинку, що знаходиться по сусідству з спадковим будинком та факт проживання ОСОБА_10 із своєю сім'єю з 1975 року у власному будинку в судовому засіданні ніхто сторін не заперечив, та це підтверджено довідкою Дубівської селищної ради № 1758 від 06 березня 2012 року…

Разом з цим ніхто сторін не заперечив разову допомогу з боку відповідачів по догляду за спадковим будинком та земельною ділянкою.

Суд вважає, що разова допомога по догляду за спадковим будинком та в користуванні земельної ділянки, що знаходиться біля нього не є вступом у володіння та управління спадковим майном, а тому приходить до висновку, що у такий спосіб відповідачі не прийняли спадщину.

В судовому засіданні ОСОБА_3 ствердив що ОСОБА_11 передав йому заповіт на його сина та свідоцтво про право власності на будинок , тому суд не бере до уваги твердження відповідача щодо прийняття спадщини ОСОБА_10 та ОСОБА_3 за померлою ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном, що виразилось у зберіганні правовстановлюючих документів на спадковий будинок та в користуванні спадкової земельної ділянки.

Таким чином, суд вважає, що відповідачами не доведено прийняття спадщини ОСОБА_10 та ОСОБА_3 за померлою ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном, спадщину за спадкодавцем у такий спосіб прийняв ОСОБА_11, який після смерті матері залишився проживати у спадковому будинку, доглядав за ним, сплачував податкові платежі та комунальні послуги і про цей факт ніхто з сторін не заперечує, і це підтверджується квитанціями про прийом податкових платежів, повідомленнями про надання субсидій, довідкою про застраховане

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 01 березня 2010 року.

Відповідно до ст.. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Відповідно до заповіту від 19 лютого 2008 року ОСОБА_11 заповів все своє майно позивачці, що скасовує його заповіт від 27 березня 2003 року.

Позивачка після смерті ОСОБА_11 встановлений законом строк прийняла спадщину, що стверджується заявою про прийняття спадщини від 23 березня 2010 року.

За таких обставин, виходячи з вище наведено, суд вважає, що позивачем наведено достатньо доказів на її право на спадковий будинок, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

В решті позовних вимог слід відмовити, так як на спадковий будинок є свідоцтво про право власності. Видане на ім'я ОСОБА_8

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209-215 ЦПК України, ст.524 ч.ч.1,2, ст. 548 ч.1, ст. 549 ч. 1, 2 ЦК України в редакції 1964 року, ст.. 1276 ЦК України, п. 124 Інструкції про вчинення нотаріальних дій в редакції 1975 року суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом видані ОСОБА_10 та ОСОБА_3 внесені в реєстр за № 1-2371 та № 1-2372 від 9 листопада 2011 року на 1/3 частину кожному домоволодіння АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_13 264 гривні 50 копійок судового збору на користь ОСОБА_1

В решті позовних вимог відмовити

На рішення може бути подана апеляційна скарга в судову палату по цивільним справам Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення, через Тячівський районний суд, а стороні яка брала участь в розгляді справи але не була присутня під час проголошення рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду В.І.Мельник