Справа №317/126/15-ц
№/п 2/317/479/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Гончаренко П.П.

при секретарі - Поповій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Обслуговуючий садівничий кооператив «Художник - 2» про визнання права власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Обслуговуючий садівничий кооператив «Художник - 2»про визнання права власності на садовий будинок літ. А, розташований на земельній ділянці НОМЕР_2 у Обслуговуючому садівничому кооперативі «Художник-2» за набувальною давністю, відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України.Вказує, що відкрито, добросовісно та безперервно володіє даним садовим будинком з 1997 року, та до теперішнього часу до неї ніхто не пред'являв претензій, пов'язаних із володінням цим майном. На підтвердження факту відкритого та безперервного володіння садовим будинком Позивачка посилається на довідку голови кооперативу, та показання свідків, щодо виклику яких вона подала заяву. Вказує, що відповідно до технічного паспорту, складеного на її замовлення ТОВ «Дніпровське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації», на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2» розташовані наступні об'єкти нерухомості та споруди: садовий будинок літ. А, 1991 року побудови, загальною площею 43, 6 кв.м.; вбиральня літ. В та душ літ. Г, 2009 року побудови; ворота № № 1, 2 та паркан № 3, 2007 року побудови; хвіртка № 5 та паркан № 6, 1997 року побудови; паркан № 7 та замощення І, 2005 року побудови. Посилаючись на норми ст. 344 ЦК України, позивачка зазначає, що вона фактично володіє та користується садовим будинком більше десяти років (з 1997 року) та набула його у володіння за відсутності відповідних договірних або інших правових підстав. Жодних документів, що підтверджують передачу позивачці садового будинку третіми особами вона не має. Посилаючись на норми ст. 397 ЦК України, позивачка вказує, що правомірно набула у володіння садовий будинок, володіє ним відкрито, тобто очевидно для всіх третіх осіб, та безперервно протягом більш як десять років та на підставі ст. 344 ЦК України просить визнати за нею право власності на садовий будинок літ. А, загальною площею 43, 6 кв.м., який розташований на земельній ділянці НОМЕР_2 у Обслуговуючому садівничому кооперативі «Художник-2» на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не прибув. Надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, заперечення проти позову не надав.

Представник третьої особи ОСК «Художник - 2»у судове засідання не прибув. Суду надано довідку за підписом голови ОСК «Художник - 2», у якій підтверджено факт відкритого та безперервного володіння Позивачкою садовим будинком літ. А, розташованим на земельній ділянці НОМЕР_2 у Обслуговуючому садівничому кооперативі «Художник-2» з 1997 року.

Заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 Цивільного кодексу України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність. Згідно норм вказаної статті, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Зі змісту ст. 344 ЦК України випливає, що у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном, як своїм власним.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 07.02.2014 (п.9) «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказує, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить проприховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Із наданого Позивачкою технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Дніпровське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» судом встановлено, що на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2» розташовані наступні об'єкти нерухомості та споруди: садовий будинок літ. А, 1991 року побудови, загальною площею 43, 6 кв.м.; вбиральня літ. В та душ літ. Г, 2009 року побудови; ворота № № 1, 2 та паркан № 3, 2007 року побудови; хвіртка № 5 та паркан № 6, 1997 року побудови; паркан № 7 та замощення І, 2005 року побудови. Таким чином факт існування садового будинку як нерухомої речі з 1991 року підтверджено належним доказом - технічним паспортом, складеними ТОВ «ДМБТІ».

У судовому засіданні Позивачка пояснила, що з 1996 року вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Це багатоквартирний житловий будинок, розташований у ненайкращому районі міста, там мало парків та зелених насаджень, відсутні природні водоймища. З віком їй все більше хотілось виїхати з міста та оселитись у передмісті, де більш спокійний темп життя та гарна природа. Знайомі порадили їй Садівниче товариство «Художник-2» (його правонаступником став ОСК «Художник-2»), розташоване неподалік с. Розумівка. Вона почала з'ясовувати чи є там будинки, виставлені на продаж. Таких не знайшлось, проте члени товариства повідомили Позивачці, що є один покинутий будинок, розташований на ділянці НОМЕР_2. Вона оглянула будинок, він був у вкрай занедбаному стані, територія заросла бур'янами, шибки на вікнах були розбиті, замки на дверях зламані. Не знайшовши відомостей про власника будинку, Позивачка вирішила привести його до ладу та оселитись у ньому, а якщо власник будинку з'явиться - запропонувати купити у нього цей будинок. Навесні1997 року Позивачка відремонтувала садовий будинок: замінила вікна, двері, покрівлю, зробила ремонт всередині будинку, після чого оселилась у ньому. Поступово привела до ладу прилеглу територію, посадила квіти та дерева, збудувала господарські будівлі та споруди - вбиральню та душ, встановила паркани та ворота. Весь час, починаючи з 1997 року та до теперішнього часу до неї ніхто не пред'являв претензій з приводу володіння садовим будинком на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2». Позивачка пояснила, що вона познайомилась з усіма сусідами, з деякими з них приятелює вже багато років. ЇЇ всі сприймають як законну власницю будинку та члена садівничого кооперативу. Тобто з 1997 року та дотепер вона продовжує відкрито володіти садовим будинком. Факт відкритого та безперервного володіння Позивачкою садовим будинком на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2» з 1997 року підтверджується довідками голови кооперативу, копії яких залучені до матеріалів справи. У довідках ОСК «Художник - 2» також вказано про те, що ОСОБА_1 сплачує всі фактичні витрати, пов'язані з утриманням садового будинку, а саме: за електропостачання, водопостачання, сплачує членські внески як член кооперативу, а також несе усі інші витрати, пов'язані з її членством у кооперативі. Обставини, на які Позивачка посилалась як на підставу своїх вимог, Відповідачем не спростовані.

Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння ОСОБА_1 садовим будинком, розташованим на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2» підтверджено показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили, що з Позивачкою знайомі з 2000 та з 1997 року відповідно, також мають садові будинку у ОСК «Художник-2». Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що навесні 1997 року Позивачка вселилась у садовий будинок, зробила ремонт і благоустрій прилеглої території та відкрито і безперервно володіє ним до теперішнього часу. Також свідки пояснили, що Позивачка має приязні стосунки із сусідами, її всі сприймають як законну власницю будинку та члена садівничого кооперативу, про скарги чи позови з приводу володіння Позивачкою садовим будинком у ОСК «Художник-2» їм не відомо.

За змістом ст. 344 ЦК України, набувальна давність поширюється на випадки фактичного без титульного володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу (договір найму, збереження тощо), виключає застосування набувальної давності. Судом встановлено, що садовий будинок, розташований на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2» Позивачка набула у володіння за відсутності відповідних договірних чи інших підстав та вона не має жодних документів, що підтверджують передачу їй цього будинку третіми особами у власність, користування або на зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння Позивачкою садовим будинком вважається правомірним. Матеріалами справи встановлено факт тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння ОСОБА_1 садовим будинком, розташованим на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2» як своїм власним майном, без певного юридичного титулу ( договір найму, збереження тощо).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вищезгаданій Постанові № 5 від 07.02.2014 (п.п.13,14) вказав, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

З підстав, наведених у мотивувальній частині рішення, суд дійшов висновку, що Позивачка більш як десять років добросовісно, відкрито та безперервно володіє садовим будинком літ. А, розташованим на земельній ділянці НОМЕР_2 у ОСК «Художник-2» як своїм власним майном, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом - з 1 січня 2001 року. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року та відповідно приписи ст. 344 ЦК України поширюються лише на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Враховуючи те, що Позивачка володіє садовим будинком з 1997 року, то з 1 січня 2011 року, зі спливом десяти років, вона набула право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на них за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 344, 397 ЦК України, ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Обслуговуючий садівничий кооператив «Художник - 2» про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 22.10.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 69093, АДРЕСА_1) право власності на об'єкт нерухомого майна - садовий будинок літ. А, загальною площею 43, 6 кв. м., який розташований на земельній ділянці НОМЕР_2 у Обслуговуючому садівничому кооперативі «Художник-2» на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П.П. Гончаренко