Справа № 459/1786/11 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1673/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

У відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року у справі за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження у праві на виїзд за межі України ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції задоволено.

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорту до моменту фактичного виконання зобов"язань покладених на неї рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2013 року.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_3 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її необґрунтованою, незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Постановляючи ухвалу суд не перевірив факту ухилення боржника від виконання зобов"язань, а також які заходи вживались державним виконавцем для виконання судового наказу. Стверджує, що вона не ухиляється від виконання зобов"язнань покладених на неї судовим рішення, однак не має можливості в даний час його виконати, оскільки ніде не працює та не має майна на яке можна звернути стягнення. Вважає, що суд передчасно прийшов до висновку про обмеження її у праві виїзду за межі України, оскільки існують об"єктивні причини невиконання нею рішення суду, а саме відсутність майна та коштів з незалежних від неї причин. Крім цього, державним виконавцем не представлено жодного доказу,який би підтверджував ухилення від виконання рішення суду. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Сторони в судове засідання не з'явились, тому відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи її застосування.

Згідно з ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов"язань за рішенням.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 23.06.2014 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-1783/11 від 15.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики в сумі 40819,55 грн. та судові витрати в сумі 408,19, а всього 41227,74 грн.(а.с.166 зворот).

20 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ Кінас М.Т. внесено подання про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов"язань, покладених на неї рішенням суду (а.с.163-164).

Задовольняючи подання державного виконавця та обмежуючи ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції, виходив із того, що боржник ухиляється від виконання обов"язків по оплаті заборгованості по договору позики покладених на неї рішенням суду.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується у зв"язку з наступним.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно положень ст. 6 даного Закону громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням суду, - до виконання зобов'язань.

Отже, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Аналіз перелічених вище норм законодавства дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням суду, та що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" спрямовані на погашення боргу, хоча саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Із запитів державного виконавця та відповідей на них вбачається, що інформація про наявність у боржника ОСОБА_3 зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, транспортні засоби, земельні ділянки відсутня (а.с. 165,165 зворот).

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи факт ухилення боржника від виконання судового рішення, державний виконавець у поданні покликався лише на наявність заборгованості. Проте, сама по собі зазначена обставина не може вважатися такою, що підтверджує вину боржника в несплаті сум та ухиленні від виконання рішення суду.

В силу положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, яке при цьому є оціночним поняттям.

Між тим, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь - які незалежні від нього об'єктивні обставини. Відсутні такі відомості й в змісті подання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції застосував обмеження у праві виїзду за межі України боржника передчасно, без належного з"ясування фактичних обставин, оскільки особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

У зв"язку з цим, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Кінаса Т.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Керуючись п.2 ч.2 ст.307 , п.2ч.1 ст.312, п.6 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК УКраїни колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити в задоволенні подання Дежавного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Кінаса М.Т. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин