Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1475/14-ц
Провадження №2/650/7/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Хомик І.І.

при секретарі - Ткаченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. В.Олександрівка справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення суми боргу та судових витрат,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу вказуючи, що ОСОБА_2 працювала продавцем у магазині, торгівлю в якому здійснювала, займаючись підприємницькою діяльністю ОСОБА_1

05.07.2011 року в ході проведеної ревізії в магазині, де працювала продавцем ОСОБА_2, було виявлено недостачу товару та коштів на суму 7517 грн. ОСОБА_2 свою провину в недостачі визнала та зобов'язалася повернути суму недостачі в трьохмісячний термін, про що своєю рукою на акті ревізії написала розписку. В установлений строк кошти за розпискою не повернула, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги збільшили та пояснили, що ОСОБА_2 працювала продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», торгівлю в якому здійснювала ПП ОСОБА_1, на підставі трудового договору.

05.07.2011 року в ході проведеної ревізії в зазначеному магазині виявлено недостачу товару та коштів на суму 7517 грн. Ревізію проводили ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка також займається підприємницькою діяльністю. ОСОБА_2 в акті ревізії своєю рукою зробила запис, що зобов'язується повернути суму боргу 7517 грн. на протязі трьох місяців.

Таким чином, між сторонами виникли боргові зобов'язання, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Підтвердженням договору позики є розписка позичальника - ОСОБА_2 До цього часу відповідач грошові кошти по договору позики не повернула. Просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали і пояснили, що ОСОБА_2 дійсно працювала продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» ПП «ОСОБА_1 Дійсно 05.07.2011 року у магазині проводилася ревізія за участю ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 В ході ревізії було виявлено недостачу на суму 7517 грн. Дану суму недостачі не визнає, оскільки до ревізії не працювала в магазині більш як два тижні, оскільки знаходилася в лікарні в зв'язку із загрозою викидня. У магазині в цей час працювала і сама ОСОБА_1 і її чоловік. У розписці ж мусила зазначити, що поверне суму боргу в 3-місячний строк, оскільки ОСОБА_1 погрожувала їй не випустити з магазину, поки не напише розписку. Таким чином, між ними існували трудові правовідносини, а не боргові зобов'язання. Позивач пропустив строк позовної давності і не зазначив суду причин, по яких їх пропустив. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 05.07.2011 року приймала участь у проведенні ревізії у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» ПП ОСОБА_4 В ході ревізії приймали участь крім неї ОСОБА_1 та продавець ОСОБА_2 Остання намагалася уникнути проведення ревізії,ОСОБА_1 їй пояснила, оскільки вона іде у відпустку слід провести ревізію і поки її не проведуть ОСОБА_2 з магазину не вийде. В ході ревізії було виявлено недостачу товаро-матеріальних цінностей на суму 7517 грн., яку ОСОБА_2 зобов'язалася повернути, написавши розписку на акті ревізії.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2 працювала по трудовому договору продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», належного ПП ОСОБА_1 з 08.09.2010 р. Дана обставина встановлена вироком суду від 21.11.2012 р. по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у іншому грубому порушенні законодавства про працю (ч.1 ст.171 КК України), тому доказуванню не підлягає.

05.07.2011 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» проводилася ревізія за участю продавця ОСОБА_2, власника магазину ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - приватного підприємця, яка також здійснює торгівлю товарів продуктової групи. В ході ревізії виявлено недостачу товарів та коштів на суму 7517.00 грн. Саме на зазначену суму недостачі відповідач надала розписку про повернення суми боргу, зробивши відповідний запис власноруч в акті ревізії від 05.07.2011 р. Дана обставина підтверджена у судовому засіданні як поясненнями сторін, так і показаннями свідка ОСОБА_3, які суд приймає до уваги як доказ.

Твердження сторони позивача, що вищезазначений запис відповідачки в акті ревізії слід вважати доказом на підтвердження укладення сторонами договору позики, є хибним, оскільки не мало місце передачі ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 грошових коштів, або інших речей, визначених родовими ознаками, що є обов'язковою складовою договору позики.

Між сторонами існували трудові відносини, які мають розглядатися у порядку трудового законодавства.

Позивачу, представнику позивача роз'яснено вимоги ст.10 ЦПК України, на що вони відмовилися надати докази на підтвердження факту недостачі товаро-матеріальних цінностей, та заподіяння її саме ОСОБА_2, пояснивши, що правовідносини між сторонами є борговими зобов'язаннями, наполягають на цьому, і доказів на підтвердження факту недостачі надавати не будуть.

Судом встановлено, що 05.07.2011 р. у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», належного ПП ОСОБА_1, де працювала продавцем ОСОБА_2, виявлена недостача товарів та грошових коштів на суму 7517 грн. Дана обставина підтверджується актом ревізії від 05.07.2011 р., який суд приймає до уваги як доказ. Однак позивачем, представником позивача не надано суду доказів того, що до даної недостачі призвели дії ОСОБА_2, із пояснень якої вбачається, що за два тижні до ревізії потрапила до лікарні із загрозою викидня і до 05.07.2011 р. у магазині не працювала. До цього часу ОСОБА_1 не мала претензій до роботи ОСОБА_2

Щодо запису в акті ревізії, зробленого ОСОБА_2 про повернення суми боргу в трьохмісячний строк, суд не може прийняти його як доказ на визнання ОСОБА_2 вини у вчиненні недостачі, оскільки на момент вчинення даного запису мали місце ряд обставин, які могли вплинути на ОСОБА_2 при його написанні, а саме, що остання перебувала у стані вагітності, після тривалого лікування, пов'язаного з вагітністю. Крім того, мала місце і та обставина, на яку посилається відповідач, а саме, що ОСОБА_1 повідомила їй, що доки не буде проведено ревізію з магазину вона не вийде. Дану обставину у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_3

Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст.233 КЗпП України - 1 рік. Позивач, представник позивача не поставили перед судом питання про його поновлення із зазначенням причин його пропуску, посилаючись на те, що між сторонами існували боргові зобов'язання, по яких строк позовної давності 3 роки, який ними не пропущено.

Сплив позовної давності, якщо суд не визнає поважними причини його пропуску, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 6, 10, 11 ЦПК України, ст.ст.267, 1046, 1047 ЦК України, ст.233 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та судових витрат.

На рішення суду може бути подано апеляцію до Херсонського апеляційного суду області через місцевий суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ І.І.ХОМИК