Справа № 344/1860/14-ц
Провадження № 22-ц/779/705/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6, позивача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, зобов'язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивачі звернулись до суду з указаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що згідно державного акту про право власності на земельну ділянку від 05 березня 2007 року, серія НОМЕР_1, земельна ділянка загальною площею 0,0435 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності їм та ОСОБА_8 Пилипивні, по 1/4 частині кожному. ОСОБА_8 померла, спадкоємцем її частки земельної ділянки став ОСОБА_2 - відповідач по справі.

В процесі спільного використання земельної ділянки, позивачами було запропоновано відповідачеві здійснити поділ належної їм земельної ділянки з визначенням частки кожного співвласників в натурі. У зв'язку з чим спеціалізованою ліцензованою організацією TOB Науково-виробниче підприємство "ГІС" було виготовлено пропоновану план-схему поділу земельної ділянки на АДРЕСА_1. Однак відповідач не погодив такий варіант поділу земельної ділянки в натурі.

04 грудня 2014 року позивачі уточнили позовні вимоги з урахуванням висновку експерта № 150/14 судової земельно-технічної експертизи, проведеної по даній справі, та просили здійснити розподіл земельної ділянки в натурі згідно варіанту №1 вказаного висновку експерта, який, на їх думку, є найбільш доцільним варіантом розподілу, в повній мірі вирішує спір по суті та забезпечує права та охоронювані законом інтереси сторін по справі відносно належних їм часток. Відповідно до цього варіанту підлягає демонтажу частина господарської будівлі відповідача, тому позивачі просили зобов'язати відповідача демонтувати частину господарської споруди, якою користується відповідач.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено.

Здійснено розподіл в натурі в цілому земельної ділянки на АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2 згідно варіанту №1 розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників 1/4, 3/4 (схема №1), що визначений у висновку експерта №150/14 судової земельно-технічної експертизи, складений 03 жовтня 2014 року Інститутом судових експертиз та права, судовим експертом ОСОБА_9.

Виділено співвласникам будинковолодіння на АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2, враховуючи необхідність обслуговування кожному співвласнику горищної частини житлового будинку, у спільне користування земельну ділянку площею 188 м.кв.(на схемі №1 межі червоним кольором):

земельна ділянка площею 188 м.кв. на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 17 до 13 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю, на відстані 1 м від зовнішньої стіни житлового будинку паралельно АДРЕСА_1 21, 1 м;

від 13 до 14 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю на відстані 1 м від зовнішньої стіни житлового будинку 15,41 м;

від 14 до 16 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю на відстані 1 м від зовнішньої стіни житлового будинку 12,15 м;

від 16 до 17 межа проходить в північно-східному напрямку по подвір'ю на відстані 1 м від зовнішньої стіни житлового будинку - 15,64 м.

Виділено у власність в цілому співвласникам квартири АДРЕСА_1, - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 земельну ділянку площею 185 м.кв. (на схемі № 1 межі зеленим кольором):

земельна ділянка площею 185 м.кв. з урахуванням забудови господарської споруди на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотним точками:

від 1 до 2 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі вздовж АДРЕСА_1 - 8,23 м.

від 2 до 12 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю - 2,22 м;

від 12 до 17 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю - 6,05 м;

від 17 до 16 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю - 15,64 м;

від 16 до 15 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю - 5,35 м;

від 15 до 20 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю - 1,5 м;

від 20 до 19 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю - 8,31 м;

від 19 до 18 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю - 15,65 м;

від 18 до 4 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю - 2,59 м;

від 4 до 7 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння, зовнішній стіні господарської споруди - 20,15 м;

від 7 до 11 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні господарської споруди, існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 18,27 м, при цьому, частина господарської споруди власника квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2, на яку відсутні правовстановлюючі документи, підлягає демонтажу або перенесенню на власну частину земельної ділянки;

від 11 до 1 межа проходить в північно-східному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 23,75 м.

Виділено у власність в цілому власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 земельну ділянку площею 62 м.кв. (на схемі №1 межі синім кольором):

земельна ділянка площею 62 м.кв. на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 2 до 3 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі вздовж АДРЕСА_1 - 10,11 м;

від 3 до 4 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 3,59 м;

від 4 до 18 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю - 2,59 м;

від 18 до 19 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю - 15,65 м;

від 19 до 20 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю - 8,31 м;

від 20 до 15 межа проходить в північно-східному напрямку по подвір'ю - 1,5 м;

від 15 до 14 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю - 6,8 м.

На даній земельній ділянці встановлено земельний сервітут шириною 1,5 м, площею 2 м.кв. (на схемі № 1 синій фон) для проходу співвласниками квартири АДРЕСА_1, - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5.

Від 14 до 13 межа проходить в північно-східному напрямку по подвір'ю - 15,41 м;

від 13 до 12 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю - 6,05 м;

від 12 до 2 межа проходить в північно-східному напрямку по подвір'ю - 2,22 м.

Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати або перенести частину господарської споруди, яку він використовує без правовстановлюючих документів, що розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (яка згідно варіанту №1 (схема № 1) переходить у власність ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5), на власну частину земельної ділянки, яка переходить у його власність згідно розподілу.

На дане рішення відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та зібраним доказам. Зокрема, апелянт зазначає, що позовна вимога про знесення частини господарської споруди не могла прийматись судом до розгляду, оскільки це зміна предмета позову і заяву про це подано після початку судового розгляду.

Також вважає, що твердження суду про недоведеність ним права власності на господарську будівлю - сарай не базується на законодавстві та матеріалах справи.

На його думку, суд не дотримався позиції Верховного Суду України і всупереч роз'ясненню, даному у п.19 постанови Пленуму від 16 квітня 2014 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при поділі земельної ділянки не врахував розташування господарських будівель.

Апелянт не погоджується із висновком суду про те, що найкращим варіантом для поділу земельної ділянки між сторонами є варіант, що передбачає знесення його господарської будівлі, оскільки судом не враховано обтяжливість такої експертизи для нього і низку порушень (неможливість заходу до земельної ділянки, неможливість обслуговування каналізаційної мережі тощо).

Зазначає, що долучені ним до матеріалів справи висновки будівельно-технічного дослідження від 12.11.2014 року та 12.01.2015 року судового експерта Кавецького В.А. судово-експертної фірми "Експо-Фірма" з питань визначення порядку користування земельною ділянкою між її власниками і визначені ним варіанти користування співвласниками земельною ділянкою є одними з найменш обтяжливих для всіх співвласників. При цьому, не підлягає до знесення жодна господарська будівля. Ці висновки, на його думку, є допустимим доказом по справі і надані експертом, який має ліцензію Міністерства юстиції України на проведення такої категорії експертиз.

Вважає, що рішення суду спричинить спір між сторонами і призведе до порушення правил добросусідства.

З наведених підстав просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з наведених у ній мотивів та просили її задовольнити.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6, позивач ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, та їх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що права позивачів на виділ своїх часток земельної ділянки по АДРЕСА_1 порушені відповідачем, який не погоджується на добровільний виділ часток із земельної ділянки, а тому є підстави для такого виділу у судовому порядку. Здійснюючи виділ, суд керувався висновком експерта № 150/14 від 03 жовтня 2014 року (а.с.60-71), проведеним на підставі ухвали суду. При цьому, суд вважав, що найбільш доцільним варіантом для виділу є варіант №1 зазначеного висновку, який саме і підтримано позивачами. Обгрунтовуючи доцільність обрання саме варіанту №1, який передбачає необхідність демонтажу частини господарської споруди, якою користується відповідач, суд зазначив, що варіанти №2 та №3 розподілу земельної ділянки не вирішують спір по суті, оскільки позивачі не набувають права власності в цілому на належну їм земельну ділянку, бо наявність сервітутного використання для відповідача за рахунок земель позивачів обмежує останніх у здійснені усіх правомочностей власника земельної ділянки. Сервітут для відповідача у такому значному розмірі фактично залишає в спільному користуванні сторін спору земельну ділянку площею 73 м.кв., яка тільки формально буде належати позивачам. Земельна ділянка площею 73 м.кв., із пропонованих позивачам у власність 224 м.кв., становить третю частину, що знову ж таки, істотно обмежує обсяг права власності позивачів, так як дану площу (73 м.кв.) позивачі не зможуть використати на власний розсуд (забудова, розміщення тимчасових споруд, господарських будівель тощо). Наявність у варіантах № 2 та № 3 великої площі земельних ділянок у формі земельного сервітуту призведе до чергових непорозумінь та претензій сторін одна до одної, що знову ж таки, призведе до чергових спірних ситуацій. Суд встановив земельні сервітути, необхідність яких була передбачена варіантом №1 зазначеного висновку експерта, та вирішив зобов'язати відповідача демонтувати або перенести частину господарської споруди, яку він використовує без правовстановлюючих документів.

Однак повністю погодитись із таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або зспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь в справі.

За змістом ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8, 10).

Згідно розрахунку ідеальних часток в загальній власності на будинковолодіння на АДРЕСА_1, проведеного 14 жовтня 2013 року, частка ОСОБА_7 становить 68/100, частка ОСОБА_2 становить 32/100 (а.с.11).

Сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка площею 0,0435 га., яка знаходиться в АДРЕСА_1, по 1/4 частки кожному, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку від 05 березня 2007 року, серія НОМЕР_1, та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9, 105).

Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Позивачі звернулись в суд із вимогою про виділ частки із майна (земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1), що є спільній частковій власності, мотивуючи відмовою відповідача здійснити такий виділ частки у добровільному порядку.

З урахуванням специфіки даного земельного спору, що вимагає спеціальних знань для його правильного вирішення, ухвалою суду від 03 вересня 2014 року було призначено судову експертизу, на виконання якої експертом надано висновок експерта №150/14 від 03 жовтня 2014 року (а.с.60-71), у якому експертом запропоновано три варіанти поділу земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в тому, що виділ земельної ділянки слід здійснювати на підставі вищевказаного висновку експерта, оскільки судову експертизу призначено та проведено у відповідності до вимог статей 143, 144, 147 ЦПК України, вказаний висновок експерта є обґрунтованим та мотивованим і для проведення додаткової чи повторної експертизи у суду не було підстав, так як жодна із сторін не просила про це.

При цьому, суд вірно оцінив критично та не взяв до уваги надані відповідачем висновки будівельно-технічного дослідження, складені експертом Кавецьким В.А. (а.с.97-101, 116-121), оскільки вказані дослідження проведені по зверненню адвоката, а не суду, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього завдань, позивачі не мали можливості поставити свої запитання експерту і не були присутні при огляді об'єкту експертом. Тому дані висновки експерта Кавецького В.А. не можуть братися до уваги при вирішенні даного спору.

Разом з тим, правильно взявши за основу висновок експерта №150/14 від 03 жовтня 2014 року (а.с.60-71), не можна погодитись із тим, що суд обрав перший варіант вказаного висновку, з огляду на таке.

Мотивуючи доцільність вибору вказаного варіанту розподілу земельної ділянки, суд виходив з того, що варіанти №2 та №3 розподілу земельної ділянки не вирішують спір по суті, оскільки позивачі не набувають права власності в цілому на належну їм земельну ділянку, бо наявність сервітутного використання для відповідача за рахунок земель позивачів обмежує останніх у здійсненні усіх правомочностей власника земельної ділянки, вказані варіанти поділу передбачають великі площі земельних ділянок у формі земельного сервітуту, що призведе до чергових непорозумінь та претензій сторін одна до одної.

Проте такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є помилковим.

При вирішенні даного спору суд повинен був враховувати не тільки площі сервітутних обмежень, а й інші обставини.

Так, відповідно до роз'яснення, даного у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо.

Судом не враховано, що варіант №1 розподілу земельної ділянки передбачає необхідність демонтажу або перенесення частини господарської споруди відповідача. При цьому суд необґрунтовано зазначив в рішенні, що відповідач жодних правовстановлюючих документів не надав, і дійшов висновку, що вказана споруда не є його власністю. Такий висновок суду є не вірним, оскільки на господарські споруди окремі правовстановлюючі документи не видаються, і для підтвердження належності господарської споруди відповідачу достатньо договору найму житлового приміщення від 22.05.1952 року (а.с.108), який укладався з матір'ю відповідача, згідно якого у користування передавався сарай, який був складовою частиною приватизованої квартири. Крім того, із плану присадибної ділянки по АДРЕСА_1 вбачається, що на земельній ділянці розміщено сарай (а.с.109).

Таким чином, із висновком суду щодо обрання варіанту №1 розподілу земельної ділянки погодитись не можна, оскільки суд повинен був виходити з інтересів всіх співвласників, а, насправді, виходив тільки з інтересів позивачів, не звернувши уваги на інтереси відповідача, який має таке ж саме право на користування господарською спорудою, що й позивачі, проте тільки його зобов'язано демонтувати свою частину господарської споруди, тоді як частина господарської споруди, яка використовується позивачами на тих же підставах, що і відповідачем, залишилась у їх власності.

Такий підхід суду не відповідає засадам цивільного судочинства.

З цих же підстав колегія суддів вважає, що також варіант №2 висновку експерта не може братися до уваги, оскільки ним також передбачається необхідність демонтажу частини господарської споруди відповідача.

Згідно ж варіанту №3 розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_1, відповідно до часток співвласників 1/4, 3/4 (схема №3) (а.с.67-68) передбачається наступне:

1. Виділити співвласникам будинковолодіння у спільне користування земельну ділянку площею 136 м.кв. (на Схемі № 3 межі червоним кольором), яка на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 12 до 13 межа проходить в південно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку паралельно АДРЕСА_1 - 10,1 м;

від 13 до 15 межа проходить в південно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 13,28 м;

від 15 до 11 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 10,15 м;

від 11 до 12 межа проходить в північно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 13,57 м.

2. Виділити співвласникам квартири №2 (позивачам) з часткою ? земельну ділянку площею 224 м.кв. (на Схемі №3 межі зеленим кольором), яка з урахуванням забудови господарської споруди на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 1 до 2 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі вздовж АДРЕСА_1 - 18,34 м;

від 2 до 3 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 5,05 м;

від 3 до 14 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю - 5,1 м;

від 14 до 13 межа проходить в північно-східному напрямку житлового будинку-1,88м;

від 13 до 12 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 10,10 м;

від 12 до 11 межа проходить в південно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 13,57 м;

від 11 до 16 межа проходить в південно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку, подвір'ю - 13,76 м, при цьому на даній земельній ділянці встановлюється земельний сервітут шириною 1,0 м, площею 33 м.кв. (на Схемі №3 червоний фон) для обслуговування співвласнику квартири №1 горищної частини житлового будинку;

від 16 до 17 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю до господарської споруди - 3,77 м, при цьому на даній земельній ділянці встановлюється земельний сервітут шириною 2,37 м, площею 25 м.кв. (на Схемі №3 синій фон) для проходу співвласнику квартири №1;

від 17 до 7 межа проходить в північно-західному, південно-східному напрямку по зовнішній, середині внутрішніх спільних стін господарської споруди - 5,75 м;

від 7 до 10 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні господарської споруди, існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 14,55 м;

від 10 до 1 межа проходить в північно-східному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 23,75 м.

3. Виділити співвласнику квартири №1 (відповідачу) з часткою 1/4 земельну ділянку площею 75 м.кв. (на Схемі № 3 межі синім кольором), яка з урахуванням забудови господарської споруди на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 14 до 3 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю до існуючої огорожі сусіднього будинковолодіння - 5,1 м;

від 3 до 6 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння, зовнішній стіні господарської споруди - 18,69 м;

від 6 до 7 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні господарської споруди - 3,72 м;

від 7 до 16 межа проходить в північно-східному, південно-східному напрямку по середині спільних стін господарської споруди, подвір'ю - 9,52 м;

від 16 до 15 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю до зовнішньої стіни житлового будинку - 3,61 м;

від 15 до 14 межа проходить в північно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 11,40 м, при цьому на даній земельній ділянці встановлюється земельний сервітут шириною 1,0 м., площею 11 м.кв. (на Схемі №3 зелений фон) для обслуговування співвласникам квартири №2 горищної частини житлового будинку.

Проаналізувавши всі варіанти розподілу, колегія суддів вважає, що виділ часток із спірної земельної ділянки слід здійснити за варіантом №3, оскільки цей варіант не передбачає демонтажу чи перенесення господарської споруди, а септик, який входить у загальну каналізаційну мережу міста, яким користується відповідач, також залишається у його власності, тому при застосуванні цього варіанту виділу враховуються інтереси не тільки позивачів, позовні вимоги яких задовольняються частково, а й інтереси відповідача. При цьому колегія суддів вважає, що заперечення позивачів щодо обрання варіанту №3, яке базується на тому, що варіантом №3 передбачено велику площу сервітутних обмежень, що, на їх думку, не вирішить спір по суті, є необґрунтованими, оскільки саме цей варіант найбільш повно враховує інтереси сторін по справі.

Разом з тим, застосовуючи варіант №3 виділу земельної ділянки, колегія суддів вважає, що вказані у ньому сервітути не можуть бути встановлені, оскільки земельні сервітути встановлюються, в тому числі, за рішенням суду (ст.100 ЗК України), проте такі позовні вимоги позивачами не заявлялись, а тому встановлення земельних сервітутів, у такому разі, є виходом за межі позовних вимог, чим порушуються вимоги ч.1 ст.11 ЦПК України, тобто принцип диспозитивності судового процесу.

З огляду на це, судом порушено норми процесуального права при встановленні земельних сервітутів.

Не підлягає до задоволення позовна вимога про зобов'язання відповідача демонтувати частину господарської споруди, оскільки варіантом №3 вище зазначеного експертного висновку такий демонтаж не передбачено.

Доводи відповідача про те, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено вище, права позивачів було порушено відповідачем і вони підлягають відновленню шляхом виділу їхніх часток із спільної земельної ділянки.

Враховуючи порушення судом норм матеріального та процесуального права, рішення суду не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, тому відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а скарга до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Здійснити виділ в натурі часток співвласників ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2 із складу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно варіанту №3 розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_1 в м.Івано-Франківську відповідно до часток співвласників 1/4, 3/4 (схема №3), що визначений у висновку експерта №150/14 судової земельно-технічної експертизи, складеного 03 жовтня 2014 року судовим експертом Інституту судових експертиз та права ОСОБА_9.

Виділити у власність в цілому співвласникам квартири АДРЕСА_1, - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, яким належить 3/4 частки земельної ділянки на АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 224 м.кв. (на Схемі №3 межі зеленим кольором), яка з урахуванням забудови господарської споруди на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 1 до 2 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі вздовж АДРЕСА_1 - 18,34 м;

від 2 до 3 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 5,05 м;

від 3 до 14 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю - 5,1 м;

від 14 до 13 межа проходить в північно-східному напрямку житлового будинку-1,88м;

від 13 до 12 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 10,10 м;

від 12 до 11 межа проходить в південно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 13,57 м;

від 11 до 16 межа проходить в південно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку, подвір'ю - 13,76 м;

від 16 до 17 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір'ю до господарської споруди - 3,77 м;

від 17 до 7 межа проходить в північно-західному, південно-східному напрямку по зовнішній, середині внутрішніх спільних стін господарської споруди - 5,75 м;

від 7 до 10 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні господарської споруди, існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 14,55 м;

від 10 до 1 межа проходить в північно-східному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння - 23,75 м.

Залишити у власності в цілому співвласнику квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2, якому належить 1/4 частка земельної ділянки на АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 75 м.кв. (на Схемі № 3 межі синім кольором), яка з урахуванням забудови господарської споруди на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 14 до 3 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір'ю до існуючої огорожі сусіднього будинковолодіння - 5,1 м;

від 3 до 6 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі сусіднього будинковолодіння, зовнішній стіні господарської споруди - 18,69 м;

від 6 до 7 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні господарської споруди - 3,72 м;

від 7 до 16 межа проходить в північно-східному, південно-східному напрямку по середині спільних стін господарської споруди, подвір'ю - 9,52 м;

від 16 до 15 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір'ю до зовнішньої стіни житлового будинку - 3,61 м;

від 15 до 14 межа проходить в північно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 11,40 м.

Залишити у спільному користуванні співвласників будинковолодіння на АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2 земельну ділянку площею 136 м.кв. (на Схемі № 3 межі червоним кольором), яка на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками:

від 12 до 13 межа проходить в південно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку паралельно АДРЕСА_1 - 10,1 м;

від 13 до 15 межа проходить в південно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 13,28 м;

від 15 до 11 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 10,15 м;

від 11 до 12 межа проходить в північно-східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку - 13,57 м.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії (демонтувати частину господарської споруди) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук