Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: відділ Державного земельного агенства у м. Дрогобичі, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 6 листопада 2014 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2439 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідач є її сусідом і їхні земельні ділянки межують по лінії Б-В. На межі поставлена огорожа з металевої сітки, яка кріпиться на металевих стовпцях, поставлених на бетонну основу. Навесні 2012 року відповідач самостійно у її відсутності, викопав металеві стовпці і пересунув огорожу в сторону її земельної ділянки, позначену точками Г-1, В-1, А-1, В. Виявивши зазначене вона звернулася до відповідача з вимогою поставити огорожу на попереднє місце, однак він відмовився. Спеціалістами

ДП «Львівський науково-дослідний інститут землеустрію» було виготовлено висновок, в якому зазначено, що межі її земельної ділянки порушені відповідачем на лінії Б-В між її земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача в точках: 53,60, Г-1-Г-2- 1,37 м, В-1-В-2-0,63 м, А-1-А-2-0,74 м. Вважала, що відповідач безпідставно переніс огорожу, але повернути її на місце в добровільному порядку не хоче, тому вона звернулася до суду.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 6 листопада 2014 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1; перенести металеву огорожу по лінії Б-В, позначену в державному акті на право приватної власності на землю, виданого на ім'я ОСОБА_4 в сторону земельної ділянки відповідача ОСОБА_5 в точках 53, 60 Г-1-Г-2 на 1,37 м, В-1-В-2 на 0,63 м, А-1-А-2 на 0,74 см за тією ж адресою; стягнуто з ОСОБА_7, на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі в розмірі 900 грн.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вирішуючи спір, суд прийшов до правильного висновку про задоволення позову, оскільки наданими позивачем доказами встановлено, що в результаті дій відповідача порушено межі земельної ділянки, належній на праві власності позивачу.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова