АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5671/15 Справа № 183/8124/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу ПВХ конструкцій № BO-3532-L, укладений ОСОБА_5 з ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 19883 грн; кредитний договір № 401647462, укладений ОСОБА_5 з ПАТ «Альфа-Банк» на суму 15201,94 грн; кредитний договір № ABH0RG115430062, укладений ОСОБА_5 з ПАТ «Акцент-Банк» на суму 5000 грн., посилаючись на те, що згоду, як дружина, на укладення вказаних договорів, не надавала тощо.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі /а.с.8/.

В період з 18 червня 2014 року по 10 вересня 2014 року позивач перебувала за кордоном /а.с.7/.

26 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу ПВХ конструкцій №ВО-3532-L, у відповідності до якого ОСОБА_5 доручає ОСОБА_6 виготовити та передати у власність ОСОБА_5 ПВХ конструкції (металопластикові вікна), а ОСОБА_5 оплатити вартість замовлення на загальну суму 19 883 грн. 00 коп. /а.с.9/.

Між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» 26.08.2014 року укладено договір № 401647462, згідно якого ПАТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15201 грн. 94 коп. для часткової оплати товару за договором від 26 серпня 2014 року, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів, в сумі 12883 грн. 00 коп. на рахунок ОСОБА_7, 2318 грн. 94 коп. оплати страхового платежу та комісійної винагороди банку /а.с.10/.

26 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, у відповідності до якого сторони підтверджують свою беззаперечну згоду на використання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку згідно відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання /а.с. 11/.

В цей же день 26 серпня 112014 року між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» укладено кредитний договір, що складається з заяви позичальника № АВН0RG115430062 від 26 серпня 2014 року, Умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), за умовами якого ПАТ «Акцент-Банк» зобов`язався оплатити частину вартості товару, шляхом безготівкового переказу грошових коштів в сумі 5000 грн. на рахунок СПД ОСОБА_6 /а.с.12/.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не довела недійсність оспорюваних договорів, а також, що придбані ПВХ конструкції (металопластикові вікна) не в інтересах сім`ї, та без відома позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 203, 230 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позовні вимоги не доведені.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що суд не обгрунтовано відмовив у визнанні договору купівлі-продажу та кредитних договорів недійсним, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте, будь-які докази, які б підтверджували, що укладені між її чоловіком та відповідачами договір купівлі-продажу вікон та кредитні договори, за якими отримані кошти на їх придбання, без відома та згоди позивача, суду не надано.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в даному випадку кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов`язків для іншого з подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо неналежного позивача, є помилковим, однак не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Посилання апелянта на те, що ПАТ «Альфа-Банк», уклавши кредитний договір, який складно прочитати, ввів другу сторону договору в оману, не може бути підставою для скасування рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови N 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу отримання, користування та повернення кредитних коштів. При цьому позичальник під час укладення спірного правочину був ознайомлений з всієї інформації про умови кредитування /а.с. 10 звор./

Між тим, сам позичальник з вимогами про визнання цих договорів недійсними не звертався.

Отже, належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про введення в оману сторону спірного договору щодо обставин, які впливають на їх вчинення, не надані, тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 не отримав кошти за кредитними договорами № ABH0RG115430062, оскільки відповідно до п.9 договору надання грошей відбувається шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_6В./а.с. 12/.

Доводи апелянта, що спірний кредитний договір, укладений з ПАТ «Альфа-Банк», є недійсним, так як на договорі міститься зразок відтворення підпису за допомогою засобів копіювання, використання якого не було узгоджено сторонами, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та визнання договору недійсним, оскільки відповідно до п. 6 кредитного договору підписанням цього договору сторони виявляють свою беззаперечну згоду та розуміння, що Договір підписаний із використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання, має силу оригіналу для обох сторін цього договору і відповідає їх внутрішній волі.

Окрім того, 26.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 укладено договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів/а.с.63/.

Відповідно до п. 2 зазначеного договору сторони підтверджують свою беззаперечну згоду на використання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку згідно відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання, зразки яких містяться в пункту 1 цього договору для вчинення правочинів, визначених пунктом 1 цього договору, а також підтверджують, що вчинення правочинів, що вказані в п.1. цього договору, із використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку згідно відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання, є вільним волевиявленням.

Доводи апелянта, що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями, не можуть підставою для скасування рішення суду та визнання правочину недійсним, оскільки будь-які докази, які б підтверджували його укладення ОСОБА_5 в стані алкогольного спяніння, не надані.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: