УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» (далі - ПАТ «Дніпропетровський трубний завод») про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, посилаючись на те, що з 05 квітня 2011 року й до сьогодні перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді начальника відділу кадрів.

25 липня 2013 року нею було написано заяву про надання чергової відпустки за 2013 рік з 01 до 16 серпня 2013 року згідно із затвердженим на підприємстві графіком.

Зазначала, що відпустка у встановлений термін надана їй не була, крім того в період лікарняного з 22 липня до 02 серпня 2013 року вона намагалася зв'язатися з керівником підприємства у телефонному режимі та обговорити режим роботи, оскільки підприємство знаходилось в режимі простою, однак керівник на дзвінки не відповідав.

Посилаючись на те, що з боку керівництва були відсутні будь-які розпорядження про призначення її на роботу в серпні 2013 року, у зв'язку з чим вона вимушена була знаходитись у режимі простою, не отримуючи при цьому заробітну плату, просила стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням режиму простою без урахування індексації за період з 03 серпня до 14 листопада 2013 року у розмірі 13 654 грн та грошову компенсацію за кожен день затримки виплат з 06 вересня 2013 року до дня фактично розрахунку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року зазначене судове рішення скасовано та позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати з 03 серпня до 14 листопада 2013 року у розмірі 16 507 грн 79 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з вересня 2013 року до січня 2015 року в розмірі 3 585 грн 80 коп., всього 20 093 грн 59 коп. без утримання податку та інших обов'язкових платежів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2108/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1" "2108" "Цивільний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004" "_blank

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 31 березня 2008 року № 108/ок ОСОБА_3 була прийнята у відділ кадрів на посаду інженера по РСС на час відпустки з догляду за дитиною до трьох років, до фактичного виходу останньої на роботу у ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 31 березня 2008 року.

Наказом від 20 серпня 2010 року № 151/ок ОСОБА_3 переведена на посаду ведучого інженеру відділу кадрів (постійно) у ВАТ «Дніпропетровський трубний завод».

Судом також установлено, що наказом від 05 квітня 2011 року № 79/ок ОСОБА_3 призначена на посаду начальника відділу кадрів у ВАТ «Дніпропетровський трубний завод».

Наказом від 01 червня 2011 року № 125 була змінена організаційно-правова форма діяльності ВАТ «Дніпропетровський трубний завод ім. Леніна» шляхом його реорганізації в ПАТ «Дніпропетровський трубний завод».

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд вважав доведеним, що за спірний період часу - із 03 серпня до 14 листопада 2013 року позивач фактично на роботі не з'являлася, свої трудові обов'язки не виконувала.

Так, оглядом табелів обліку робочого часу ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», заведеного відносно позивача за табельним № 4077, судом установлено, що всі робочі дні із 03 серпня до 14 листопада 2013 року відмічені кадровою службою підприємства спеціальним умовним позначенням «П», яке в даному випадку відображає невихід позивача ОСОБА_3 на роботу без поважної причини.

При цьому доводи позивача щодо того, що вона фактично не працювала через перебування підприємства у режимі простою судом відхилено, оскільки матеріалами справи, зокрема розпорядженням ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» від 13 травня 2013 року № 83/1, підтверджено, що у зазначений календарний період у зв'язку із виробничою необхідністю позивач була призначена на роботу із повним фондом робочого часу.

Оскільки зміни в організації роботи праці позивача були відсутні, суд дійшов висновку, що остання була зобов'язана виконувати свої трудові обов'язки у звичайному для працівника такої категорії режимі.

Матеріали даної цивільної справи містять також акти, складені працівниками ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» стосовно того, що, не дивлячись на таке розпорядження керівництва, позивач ОСОБА_3 до виконання своїх трудових обов'язків не приступила, причини своїх дій не повідомила. При цьому, як виходом за місцем проживання позивача, так і за допомогою телефонного зв'язку, відібрати пояснення стосовно невиходу на роботу такої особи не вдалося.

Обставина винесення розпорядження від 13 травня 2013 року № 83/1 і правомірність дій відповідача щодо обліку фактів про невихід ОСОБА_3 на роботу без поважної причини позивачем не оспорювались.

Оскільки доказів про те, що позивач дійсно виконувала обумовлену трудовим договором роботу в період з 03 серпня до 14 листопада 2013 року позивач суду не надала, а відповідач таку обставину не визнав та заперечив, посилаючись на положення ст. ст. 34, 94, 115 КзПП України, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо ненарахування та невиплати заробітної плати позивачеві та відповідно безпідставності позовних вимог останньої.

Під час встановлення зазначених фактів судом не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, на порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України не навів достатніх мотивів, за якими він вважає неправильними висновки цього суду з приводу невиконання трудових обов'язків у спірний період; зазначаючи, що позивачка не була ознайомлена з розпорядженням від 13 травня 2013 року № 83/1 не звернув уваги, що остання за табелями обліку робочого часу за травень, червень та до 15 липня 2013 року виконувала трудові обов'язки відповідно до повного фонду робочого часу, отримувала відповідно оплату за цей час та була призначена відповідальною за виконання розпоряджень особою.

За таких обставин висновки суду першої інстанції щодо відмови у позові є законними і обґрунтованими, з огляду на що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а помилково скасоване рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року скасувати, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік