Провадження №2/263/465/2015
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2015 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Безвербній І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
Представник позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. У позовній заяві зазначив, що згідно особового рахунку відповідачі проживають у зазначеній квартирі та споживають послуги, які надає позивач по утриманню будинку та прибудинкової території, однак оплату комунальних послуг не здійснюють взагалі, в результаті чого, станом на 01.12.2014 року утворилась заборгованість відповідачів перед позивачем у розмірі 3 577 грн. 53 коп. Відповідачі у добровільному порядку суму боргу не сплачують. Судовим наказом, виданим Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 16.10.2014 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була стягнута заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3470,26 грн. та судовий збір у сумі 121,80 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 04.11.2014 року судовий наказ від 16.10.2014 року був скасований. Не зважаючи на те, що між відповідачами та позивачем немає письмового договору, відповідачі здійснюють споживання житлово-комунальних послуг, у зв'язку із чим у них виникає зобов'язання з їх оплати. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 577 грн. 53 коп., суму інфляції у розмірі 551 грн. 86 коп., та три відсотки річних у розмірі 244 грн. 27 коп., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність, у разі відсутності у судовому засіданні відповідачів не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно особового рахунку НОМЕР_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 13.12.2006 року, та є споживачами комунальних послуг. Квартира має загальну площу 63,1 кв.м.
Відповідачі користуються послугами позивача по технічному обслуговуванню будинку та прибудинкової території, однак не в повному обсязі вносять плату позивачу за надані послуги. Згідно наданого позивачем розрахунку, вбачається, що заборгованість у відповідачів за надані послуги виникла за період з 01.12.2006 року по 01.12.2014 року, та складає 3 577 грн. 53 коп.
Відповідно до ст.162 ЖК України наймач повинен своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні платежі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з п. 7, ч. 6 п. 35 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року (у редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року) власник квартири зобов'язаний вчасно оплачувати послуги на утримання будинку та прибудинкової території на інші житлово-комунальні послуги.
Листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №12/20-8-1276 від 31.08.2009 року відносно права підприємств житлово-комунального господарства подавати судові позови при відсутності договору зазначено, що чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну), а споживач зобов'язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Квартира № 45 будинку № 26 по вулиці 9-ї Авіадівізії в місті Маріуполі, де мешкають відповідачі, є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим всередині технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Відмов від споживання житлово-комунальних послуг відповідачі не заявляли, претензій щодо несправностей інженерного устаткування всередині квартири не пред'являли, технічних заходів щодо обмеження можливості вжитку комунальних послуг всередині квартири не проводилося, претензій щодо якості або кількості послуг позивача відповідачами не пред'являлося.
Наведені факти свідчать про неналежне виконання відповідачами обов'язків, передбачених нормами ЖК України. Позивач, в свою чергу, виконавши свої зобов'язання по наданню комунальних послуг має законні підстави вимагати від відповідачів оплату цих послуг.
Крім цього, стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором. 3 проценти річних є платою за користування чужими грошовими коштами, яка застосовується до особи, яка прострочила виконання грошового зобов'язання. Суд вважає за можливе застосувати до правовідносин, які склались, норми ст. 625 ЦК України, оскільки вони мають зобов'язальний характер, отже позовні вимог ТВО «Житло-22» про стягнення штрафних санкцій підлягають задоволенню за період з листопада 2011 року по 01.11.2014 року, та які згідно наданих розрахунків складають: 3 % річних у сумі 244 грн. 27 коп., та інфляційні витрати у розмірі 551 грн. 86 грн.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 577 грн. 53 коп., суму інфляції у розмірі 551 грн. 86 коп., та три відсотки річних у розмірі 244 грн. 27 коп.
Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв'язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі ст.ст.11,625 ЦК України, ст.162 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7, ч.6 п.35 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, керуючись ст.ст.10-11, 60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя П.І.Папаценко