Справа № 733/512/14-ц Провадження № 22-ц/795/395/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Карапиш Т. В. Доповідач - Хромець Н. С.
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Бечка Є.М., Острянського В.І
при секретарі:Мартиновій А.В.
за участю:позивача ОСОБА_1 , прокурора Барановського Д.А., представника Державної казначейської служби України Руденок Л.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційні скарги військового прокурора Чернігівського гарнізону та Державної казначейської служби України на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної казначейської служби України в Ічнянському районі Чернігівської області, Державної казначейської служби України та військової прокуратури Чернігівського гарнізону про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

в с т а н о в и в:
У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Відповідачами позивач вказував у позовній заяві Державне казначейство Ічнянського району та Чернігівську прокуратуру з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері. Ухвалою Ічнянського районного суду від 08 квітня 2014 р. (а.с. 85) відповідача Державне казначейство Ічнянського району за клопотанням позивача замінено на Управління державної казначейської служби України в Ічнянському районі Чернігівської області. Ухвалою від 19 листопада 2014 року до участі у справі в якості відповідача залучено Державну казначейську службу України.

Позивач, посилаючись на незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, просив відшкодувати йому майнову шкоду в сумі 56 966,64 грн. та стягнути 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 19 жовтня 2010 року з часу його затримання та ухвалення постанови про порушення відносно нього кримінальної справи і до постановлення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 вересня 2014 року ухвали про залишення без змін виправдувального вироку Ічнянського районного суду від 02 листопада 2012 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2013 року, він перебував під слідством і судом, чим і заподіяні йому майнова і моральна шкода.

Рішенням Ічнянського районного суду від 23 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, на користь позивача з Державного казначейства України шляхом списання з відповідних рахунків стягнуто 56 966,64 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі військовий прокурор Чернігівського гарнізону просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку прокурора, судом невірно застосовано та оцінено норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зокрема ст. 2 названого Закону, оскільки жодним процесуальним документом не встановлено незаконності дій правоохоронних органів та/чи суду. Крім того, прокурор посилається на те, що рішення суду взагалі не пов`язує дії та рішення військової прокуратури Чернігівського гарнізону з настанням для позивача матеріальної і моральної шкоди, а також на відсутність у рішенні суду посилання на докази завдання моральної шкоди. Прокурор також вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди судом визначений всупереч вимогам статей 1, 2 і 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах повністю. Відповідач вказує на те, що Державна казначейська служба України, як окрема юридична особа не може відповідати за зобов`язаннями держави, але суд не врахував ці доводи і стягнув кошти на відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивачу саме з Казначейства. На думку апелянта, судом необґрунтовано визначено суму матеріальної шкоди, а позивачем не надано належних доказів втраченого заробітку.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги військового прокурора Чернігівського гарнізону відсутні. Апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні , виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд вирішив стягнути відповідні суми коштів з Державного казначейства України. Однак, Державна казначейська служба України є юридичною особою, яка не відповідає за зобов`язанням держави, передбаченим ст. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодувати завдану громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, матеріальну і моральну шкоду. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування такої шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Казначейство, відповідно до приписів п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03 серпня 2011 р. № 845 (редакція від 15 квітня 2013 року), лише здійснює безспірне списання коштів з відповідного рахунку. Відтак, стягнення коштів на відшкодування завданої позивачу шкоди з Державного казначейства, як із самостійної юридичної особи, не відповідає вимогам закону, а тому в цій частині зміст резолютивної частини рішення місцевого суду слід змінити, вказавши, що стягнення коштів на користь позивача має бути здійснене шляхом списання з відповідного рахунку державного бюджету.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального закону, а підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора і Державної казначейської служби в решті вимог відсутні.

Доводи прокурора про недоведеність незаконності дій прокуратури та відсутність висновків про незаконність дій прокуратури у процесуальних документах не можуть бути підставою для скасування рішення суду і відмови у позові. Пунктом 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачене безумовне право громадянина на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Позивач у даній справі виправданий вироком Ічнянського районного суду від 02 листопада 2012 року і ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2013 року. Відповідно, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, як визначено ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», завдана шкода відшкодовується державою у повному обсязі.

Розмір завданої позивачу матеріальної шкоди, який складається із суми втраченого позивачем заробітку за час відсторонення від роботи 28 966,64 грн. та витрата на правову допомогу 28 000 грн., судом визначений правильно і висновки суду в цій частині ґрунтуються на досліджених у справі доказах. Розмір втраченого заробітку підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 лютого 2014 р. № 351 (а.с. 40), а витрати на правову допомогу договорами про надання такої допомоги з адвокатом та квитанціями по сплату. Отже, доводи апеляційних скарг в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Висновки суду першої інстанції щодо підстав для відшкодування моральної шкоди і розміру такого відшкодування відповідають встановленим по справі обставинам і вимогам закону, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду в цій частині.

Посилання прокурора на те, що позивачем не заявлялась вимога про стягнення у відшкодування моральної шкоди 58 006,83 грн. висновків суду не спростовують. Названа сума розрахована судом, виходячи із мінімального розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством і судом, який визначений в абзаці 6 п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», а саме виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Позивачем заявлена вимога про стягнення на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. Суд, з врахуванням тривалості перебування позивача під слідством судом ( 3 роки 11 місяців і 19 днів), фактів повідомлення у засобах масової інформації про вчинення позивачем злочину і приниження у зв`язку цим його честі, гідності і репутації, вимушених змін у житті позивача у зв`язку з кримінальним провадженням щодо нього, цілком обґрунтовано прийшов до висновку про недостатність мінімального розміру морального відшкодування і стягнув на користь позивача 100 000 грн., задовольнивши таким чином вимоги позивача частково, оскільки позивач вимагав стягнення у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. Мінімальний розмір заробітної станом на час розгляду справи застосований судом відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з яким у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи.

Виходячи з наведеного вище, обґрунтованими є лише доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України щодо неможливості стягнення присуджених позивачеві сум на відшкодування шкоди з Державної казначейської служби України, як із самостійної юридичної особи. У зв`язку з цим редакцію резолютивної частини рішення суду першої інстанції належить змінити, вказавши на належний прядок списання коштів з державного бюджету України.

В іншій частині рішення суду належить залишити без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:
Апеляційну скаргу військового прокурора Чернігівського гарнізону відхилити.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року змінити, виклавши абзаци другий і третій резолютивної частини в наступній редакції:

« Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 56 966 ( п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 64 коп. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.»

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 100000 (сто тисяч) грн. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.»

В іншій частині рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: