Справа № 456/531/15-ц
Провадження № 2/456/569/2015
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

"16" лютого 2015 р. суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янко Б. Я. , розглянувши заяву публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою у якій просить стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на користь ПАТ "ВіЕс Банк" заборгованість у розмірі 1 979 076,72 грн. за кредитним договором № KF018542-AN від 28.09.2012 року. Також просить стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 3775,80 гривень (з яких 3654,00 гривень за подання позовної заяви та 121,80 гривень за подання заяви про забезпечення позову).

Одночасно з поданою позовною заявою представник позивача Очич Т.М. подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, обмежити право виїзду боржників за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше. В обґрунтування заявленого клопотання покладається на те, що відповідачі не виконують покладені на них кредитним договором № KF018542-AN від 28.09.2012 року обов'язки, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає що така підлягає поверненню позивачу з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із роз'яснень, даних в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Статтею 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Однак у поданій заяві про забезпечення позову представник ПАТ "ВіЕс Банк" у супереч вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України конкретно не наводить переліку рухомого та нерухомого майна, на яке слід накласти арешт, що належить відповідачам на праві приватної власності із зазначенням його індивідуальних ознак, не надано доказів про наявність такого майна у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а саме документів, що підтверджують право власності відповідачів на майно, також не вказана вартість майна, та не наведено доказів наявності у боржників грошових коштів, що в свою чергу унеможливлює визначення співмірності такого заходу забезпечення позову позовним вимогам ПАТ "ВіЕс Банк".

Щодо вимоги про заборону відповідачам виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше, то в цій частині заяви також слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, відповідно п.7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у відповідності до якої заява про забезпечення позову в спорах, що виникають з кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою статті 151 ЦПК України суд вживає лише ті заходи забезпечення позову,які передбачені цим кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову ( ч. 2 ст. 152 ЦПК України) , оскільки відповідно до ст.. 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження виїзду за межі України можливо вирішити лише на стадії виконання судового рішення, ухваленого зокрема за позовами,що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України.

Оскільки в ЦПК України немає правової норми, яка б надавала суду повноваження застосувати в порядку, передбаченому статтями 151-153 цього Кодексу, тимчасове обмеження у виїзді за межі України у зв'язку з порушенням у суді цивільної справи, то застосування зазначеного способу забезпечення позову не може бути прийнято судом.

У відповідності до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, якщо заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, дана заява повертається заявнику, про що постановляється ухвала.

На підставі вище наведеного, враховуючи те, що представник позивача не надав суду відомості та документи необхідні для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідачів, приходжу до висновку, що вказана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, оскільки не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику, як це передбачено частиною 8 статті 153 ЦПК України.

Керуючись ст.151-153 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту повернути позивачу публічному акціонерному товариству "ВіЕс Банк".

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою про забезпечення позову до суду, за умовами, що перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення цієї заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Б. Я. Янко