Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Рудики Л.Д.,

при секретарі Калетинець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 11 квітня 2013 року між нею та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого була позика грошових коштів в розмірі 2300 доларів США. На момент подачі позовної заяви згідно курсу Національного банку України 2300 доларів США становить 29740 грн. Позивач неодноразово зверталась до відповідача щодо повернення боргу, однак ОСОБА_2 уникала зустрічі, на телефонні дзвінки не відповідала. Просить стягнути з відповідача борг в розмірі 2300 доларів США, що складає по курсу Національного банку України 29 740 грн., судовий збір в розмірі 297, 40 грн. та витрати на оплату правової допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити. Додатково ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_2 фактично придбала в неї квартиру, хоча оформляли її на батька відповідача - ОСОБА_4 11 квітня 2013 року в нотаріальній конторі при оформленні договору купівлі-продажу квартири їй надали частину коштів, крім 2300 доларів США. Саме на цю суму відповідач в присутності позивача написала розписку в приміщенні нотаріальної контори і надала позивачу. Коли ОСОБА_1 вручала відповідачу письмову вимогу повернути борг, остання не відмовлялась від нього.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність за участю представника ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засідання позовні вимоги не визнала з підстав зазначених в письмових запереченнях, вважає заявлені вимоги безпідставними та такими, що не мають жодного відношення до відповідача та як наслідок не ґрунтуються на нормах діючого законодавства України.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

З оглянутого в судовому засіданні оригіналу розписки вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язується протягом року повернути 2300 доларів США. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факту написання відповідачем вказаної розписки, також представником не надано жодного доказу який спростовує її дійсність, а отже відсутні підстави не вважати її правочином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 син позивача дав суду покази, що 11 квітня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу квартири. Фактично квартиру купувала ОСОБА_2, але оформляли її на батька відповідача ОСОБА_4 Відповідач передала позивачу за квартиру кошти в сумі 29 200 доларів США, однак їй не вистачало 2300 доларів США, і це оформили відповідною розпискою в коридорі нотаріальної контори.

Аналогічні покази дала суду свідок ОСОБА_7 донька позивача.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду дав суду покази, що 11 квітня 2013 року позичив сім'ї ОСОБА_2 на ремонт квартири 2500 доларів США. До кінця 2013 року вказану суму грошей останні йому повернули.

Свідок ОСОБА_9 чоловік відповідача дав суду покази, що його дружина ОСОБА_9 ніякої розписки позивачу не надавала. Була позика у ОСОБА_8 і кошти останньому повернуті. 11 квітня 2013 року в нотаріальній конторі свідок не був присутній так як працював в Житомирській області.

Оскільки свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 11 квітня 2013 року не були присутні в нотаріальній конторі, відповідно їм не відомі обставини написання розписки, тому суд до їх показів ставиться критично.

З оглянутої в судовому засіданні копії договору завдатку вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали намір укласти договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1, вартість якої становила 31500 доларів США. З метою забезпечення укладання договору ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 прийняла в якості завдатку 1000 доларів США. В загальному позивач отримала за продаж квартири 29200 доларів США, що підтверджується копією розписки від 11 квітня 2013 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд, у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, враховує Правову позицію відображену в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 за позовом Особи 1 до Особа 2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом особа 2 до особа 1 про визнання договору таким, що не укладався, яка вказує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з чеком № 10 від 10 жовтня 2014 року розмір витрат на правову допомогу становлять 2200 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 2300 (дві тисячі триста) доларів США, що по курсу Національного банку України станом на 10 жовтня 2014 року становить 29 740 (двадцять дев'ять тисяч сімсот сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 297 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -