Справа № 308/4458/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову у справі № 308/4458/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі за текстом ПАТ «Ощадбанк») звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 205 126,42 грн.

В судовому засіданні 18.06.2015 представником позивача - ПАТ «Ощадбанк» була подана заява в порядку ст. 151 ЦПК України про забезпечення позову, за якою він просить суд забезпечити позов шляхом вилучення у ОСОБА_2 автомобіля марки KIA Magentis 2.0 16V, 2007 року випуску, тип легковий автомобіль комбі В, номер шасі (кузов, рама) № Y6LGE22237L002236-KNEGE51, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АОС № 630217, виданого РЕВ Ужгородського МРВ УДАЇ УМВС України в Закарпатській області від 26.10.2007 року та перебуває в заставі АТ «Ощадбанк» за договором застави № 283 від 26.10.2007 року, який повинен знаходитися за адресою: Ужгородський район, м. Ужгород, вул. Можайського, 3/214 і передати вилучений автомобіль на відповідальне зберігання філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування заяви заявник послався на п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України та зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до безповоротного порушення законних прав та інтересів позивача та завдати йому збитки ще в більшому розмірі, ніж вже понесені. Оскільки у звязку з невиконанням умов кредитного договору банк вже звертався із заявою про вчинення виконавчого напису, який було здійснено 20.08.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_4, згідно якого було звернуто стягнення на предмет застави, а саме на вищезазначений автомобіль. На виконання цього виконавчого напису було відкрите виконавче провадження згідно постанови від 30.08.2012 року державного виконавця Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 13.09.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 18.09.2012 року було виявлене місцезнаходження автомобіля, однак його вилучення не вдалося здійснити, оскільки боржник всупереч вимогам працівників ДАІ та ДВС відмовився передати автомобіль та вчинив дії щодо його приховування. На підтвердження викладеного заявником надане документальне обґрунтування.

Дані обставини, на думку заявника, свідчать про те, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення при задоволенні позову.

Представник відповідача заперечив проти зазначеної заяви з формальних підстав, оскільки вважає, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 151 ЦПК України заявником до неї не додано її копій відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та просить суд відмовити у її задоволенні. Крім того, відповідач зазначив, що пунктом 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено. Що позов, зокрема, забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. З матеріалів справи випливає, що предметом спору є стягнення суми боргу.

Відповідачем в судовому засіданні 24.06.2015 також надана суду ухвала від 01.10.2012 року Ужгородського міськрайонного суду за якою було зупинено виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 20.08.2012 за № 1840, що знаходиться на виконані у міському відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції (№ в/п 34245888). Зобовязано начальника міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції відкликати із виконання постанову про розшук майна боржника від 13.09.2012р. по виконавчому провадженню № 34245888. заборонено органам ДВС та внутрішніх справ затримувати, вилучати на штраф майданчик, проводити розшук автомобіля марки KIA Magentis 2.0 16V, 2007 року випуску, номер шасі № Y6LGE22237L002236-KNEGE51, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1, що може відбутися виключно у рамках виконання постанови органів ДВС про розшук майна боржника від 13.09.2012р.

На підставі вищезазначеної ухвали органом виконання судових рішень за постановою від 05.10.2012 року було зупинене виконавче провадження з виконання виконавчого напису, а за постановою від 20.12.2013 року взагалі закінчене, оскільки рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 23.08.2013 року визнано виконавчий напис, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 20.08.2012 року за № 1840 таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши подану позивачем заяву, матеріали справи та докази надані сторонами в обґрунтування своїх позицій щодо забезпечення позову суд дійшов до наступних висновків.

Як зазначено у п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Новим способом забезпечення є передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Цей спосіб може виявитися ефективним, коли особа, яка володіє спірною річчю, умисно затягує розгляд справи. Вигода для неї очевидна: до тих пір, поки рішення суду не набере сили, вона користується спірною річчю і її захищає презумпція правомірності володіння. Коли ж річ вилучать, то затягування втрачає сенс.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 08.04.2015 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 26.10.2007 № 72610/2 в сумі 205 126,42 грн.

Відповідно до п. 1.3 зазначеного кредитного договору кредит надавався шляхом перерахування коштів в національній валюті з кредитного рахунку позивальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення позичальника, для здійснення оплати за автомобіль марки KIA Magentis за договором купівлі продажу № 76 від 26.10.2007 року, укладеного між позичальником та продавцем транспортного засобу.

У забезпечення зобовязань за цим кредитним договором 26.10.2007 року між сторонами у справі було укладено договір застави предметом якого є майно, а саме: автомобіля марки KIA Magentis 2.0 16V, 2007 року випуску, тип легковий автомобіль комбі В, номер шасі (кузов, рама) № Y6LGE22237L002236-KNEGE51, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається із додатково наданих доказів позивач вже намагався задля погашення боргів відповідача за кредитним договором звернути стягнення на заставне майно - автомобіль марки KIA Magentis 2.0 16V, 2007 року випуску, тип легковий автомобіль комбі В, номер шасі (кузов, рама) № Y6LGE22237L002236-KNEGE51, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1. Проте, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 23.08.2013 року було визнано виконавчий напис, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 20.08.2012 року за № 1840 таким, що не підлягає виконанню.

Аналіз наданих суду доказів у сукупності свідчить про те, що спір між сторонами із погашення заборгованості за кредитним договором триває вже довгий час, проте заставне майно нікуди не зникло, відповідач продовжує його використовувати за призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Однак, в силу цієї норми ЦПК України позивачем не доведено жодними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до безповоротного порушення законних прав та інтересів позивача та завдати йому збитки ще в більшому розмірі, ніж вже понесені. Позивач не надав жодного належного доказу тих фактів, що відповідач уникає контакту з банком, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою, не надає предмет застави для огляду, у звязку з чим у позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів та незаконного відчуження останнім автомобіля, відтак суд позбавлений можливості встановити, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливить виконання рішення суду в майбутньому, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Крім того, автомобіль марки KIA Magentis 2.0 16V, 2007 року випуску, тип легковий автомобіль комбі В, номер шасі (кузов, рама) № Y6LGE22237L002236-KNEGE51, колір бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1, не є предметом спору у цій справі, тому у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України також відсутні підстави для його передачі на зберігання іншим особам.

Проте суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неподання копії заяви відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову у відповідності до ч. 4 ст. 151 ЦПК України, оскільки зазначена частина стосується лише забезпечення позову за заявою заінтересованої особи до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153, 209-210, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову у справі № 308/4458/15-ц.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Дергачова