Провадження № 2/127/5315/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно відомостей отриманих від відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області ОСОБА_2 зареєстрована у Вінницькій області в Мурованокуриловецькому районі в АДРЕСА_1, що не відноситься до підсудності Вінницького міського суду Вінницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З матеріалів позовної заяви вбачається відсутність на утриманні позивача малолітніх або неповнолітніх дітей. Доказів того, що позивач не може виїхати до місця проживання відповідача за станом здоров'я не надано. Також, суду не надано належних доказів наявності домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання позивача або інших поважних причин неможливості виїхати до місця проживання відповідача.

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК України).

Порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку коли справа не підсудна цьому суду.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до переконання в тому, що справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, в зв'язку з чим наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду.

Суд розяснює право позивача на звернення до належного суду у відповідності до ч. 1 ст. 109 ЦПК України Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до квитанції № 0.0.399357928.1 від 18.06.2015 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 243, 60 гривень за подання позовної заяви до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повертається у разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання в наявності підстав для повернення ОСОБА_1 судового збору в розмірі 243, 60 гривень, сплачених ним при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в зв'язку з непідсудністю Вінницькому міському суду Вінницької області.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243, 60 гривень, сплачений згідно квитанції № 0.0.399357928.1 від 18.06.2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: