Справа № 336/895/15-ц
Провадження № 2/336/964/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 березня 2015 р. м. Запоріжжя
Шевченківський районній суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного В.С., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.
В позові зазначили, що 15.11.2007 року вони зареєстрували шлюб. 18.07.2008 року вони придбали житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, право власності на який зареєстровано на ім'я позивачки ОСОБА_1
Після придбання зазначеного будинку їх родина - позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 (онука), ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (онука) стали проживати та зареєстрували своє місце проживання за вказаною адресою.
У 2010 року відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації, виїхала із житлового будинку та забрала всі свої речі. У період з 2010 р. по 2012 рік відповідачка декілька разів відвідувала своїх доньок, але з 2012 року жодного разу не з'являлася за місцем своєї реєстрації.
В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2013 року вона позбавлена батьківських прав відносно своїх доньок та бабуся - ОСОБА_1 призначена опікуном онук.
На теперішній час відповідачка не мешкає в будинку, її місце проживання позивачам невідоме, однак вона не змінила місце своєї реєстрації у добровільному порядку. Жодних домовленостей щодо збереження права користування житловим будинком між позивачами та відповідачкою не було. Реєстрація місця проживання відповідачки у належному позивачам на праві власності будинку створює їм перешкоди у реалізації права володіння та розпорядження їх майном.
На підставі того, що даний спір неможливо вирішити в позасудовому порядку позивачі звернулась до суду з позовом та просять усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні їх житловим будинком шляхом визнання відповідачки, такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком.
Представник позивачів в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, підтвердила обставини зазначені в позові, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_3 своєчасно повідомлена за останнім відомим місцем своєї реєстрації про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, заперечень не надала.
Зі згоди представника позивачів, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачки на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.
Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що право власності на буд. АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.07.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 (а.с.6), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.7), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8), копією технічного паспорту (а.с.9).
Зазначений будинок був придбаний позивачами у період шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 15.11.2007 р. (а.с.16), а тому відповідно до ст. 60 СК України вважається їх спільною сумісною власністю. У вказаному будинку зареєстровані позивачі по справі, їх донька - відповідачка по справі, та двоє доньок відповідачки, відносно яких вона була позбавлена батьківських прав, що підтверджується копіє рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.213 року (а.с.11-15). Відповідно до даного рішення позивачка ОСОБА_1 призначена опікуном дітей відповідачки (своїх онук).
Згідно довідки про склад сім'ї № 45 виданої головою квартального комітету № 115 Шевченківського району м. Запоріжжя від 30.01.2015 року, вбачається, що відповідачка не мешкає у вищевказаному будинку з 2010 року (а.с.10). Крім того зазначене підтверджується показами свідків.
Свідки, ОСОБА_6, ОСОБА_7, допитані в судовому засіданні, підтвердили обставини зазначені в позові та пояснили, що відповідачка останні роки не мешкає у спірному будинку.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачів правомірні, оскільки відповідачка у зазначеному будинку не мешкає тривалий час, а саме понад чотири роки, місце її перебування невідоме, домовленостей щодо збереження права користування житловим будинком між сторонами не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321,391, 405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Симферополь, такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Кляшторний