АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/812/2015 Головуючий в І інстанції Прохоренко В.В.
Категорія 34 Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 14 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Стародубця М.П.
Фурман Т.Г.
При секретарі:Бараш Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро про стягнення страхового відшкодування, зазначаючи, що 16 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль марки «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді в судовому порядку визнаний ОСОБА_6, який керував транспортним засобом, зареєстрованим в Російській Федерації щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди.

Посилаючись на те, що вчинив усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та звернувся до МТСБ України із заявою про здійснення страхових виплат, однак отримав неправомірну відмову, позивач просив суд стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 49 160,39грн. та понесені витрати в розмірі 68,84грн., а також судові витрати.

Рішенням суду від 24 жовтня 2014 року позов задоволено. Суд вирішив питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених до нього вимог, зазначаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи та в порушення вимог ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зроблені без врахування наявних підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили. В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_7 доводи скарги не визнав, рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачем було дотримано всіх вимог законодавства щодо отримання страхового відшкодування, однак відповідач в порушення чинного законодавства не виконав покладені на нього обов'язки щодо його виплати.

Проте повністю погодитися із висновками суду не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що 16 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda» під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Mitsubishi Space Star» під керуванням ОСОБА_5, в результаті якої належний останньому транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Винним у зіткненні транспортних засобів визнаний ОСОБА_6, який постановою Комсомольського районного суду м. Херсона притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України /а.с. 11/.

ОСОБА_6 у наведеній вище дорожньо-транспортній пригоді керував транспортним засобом, зареєстрованим в Російській Федерації, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України, тому суд правильно, відповідно до розділу ІV Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначив особою, відповідальною за заподіяну майну позивача шкоду Моторне (транспортне) страхове бюро України /а.с. 5/.

Правильними колегія суддів вважає також висновки суду щодо відсутності передбачених ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування, оскільки обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування заперечень проти заявлених до нього вимог, а саме: ненадання позивачем пошкодженого автомобіля для огляду аварійним комісаром у визначений ним день та час, не призвели до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди, в той час, як п.37.1.3 наведеного вище Закону передбачає, як підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

МТСБУ визнає дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 16 лютого 2014 року, страховим випадком і не заявило про свої заперечення щодо Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_5), складеного СПД-СОД ОСОБА_8, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача за напрямком «оцінка майна в матеріальній формі» по спеціальності «оцінка автотранспортних засобів», кваліфікацію аварійного комісара та стаж експертно-оціночної діяльності з 2007 року.

Із змісту зазначеного Звіту вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту і оціночна вартість матеріального збитку визначені з метою послідуючого розрахунку суми страхового відшкодування із застосуванням серед інших нормативно-законодавчих актів Законів України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні», «Про страхування» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 з послідуючими змінами /а.с. 73-104/.

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, складений СПД-СОД ОСОБА_8, покладений в основу розрахунку розміру регламентної виплати, яка підлягає виплаті власнику пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді 16.02.2014 року транспортного засобу, виконаного 23 травня 2014 року начальником відділу експертиз МТСБУ без жодних зауважень щодо його висновків /а.с. 60-62/.

Отже, та обставина, що визначений МТСБУ з дотриманням встановлених законом строків день не відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу його уповноваженим представником, не призвела до неможливості МТСБУ встановити розмір заподіяної ОСОБА_5 шкоди.

Разом з тим, при визначенні розміру належного до стягнення на користь позивача страхового відшкодування (регламентної виплати) суд не зважив на положення статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного позивачеві ушкодженням транспортного засобу, ринкова вартість спірного автомобіля до пошкодження становить 70 799грн. 50коп., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 104 135грн. 39коп. СПД-СОД ОСОБА_8 прийшов до висновку, що ремонт цього автомобіля є економічно недоцільним.

Таким чином, зважаючи на наведені вище положення закону, належний позивачеві автомобіль вважається фізично знищеним, а тому йому підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки доказів на підтвердження вартості автомобіля після пошкодження позивач суду не надав і, як пояснив його представник в суді апеляційної інстанції, відремонтував транспортний засіб, що унеможливлює встановити цю вартість у інший, ніж це зробив відповідач спосіб, колегія суддів погоджується із визначеною відповідно до пункту 7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартістю спірного автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 59 850грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню регламентна виплата в розмірі 10 949грн. 50коп. (70 799 грн. 50коп. - 59 850грн.), тому рішення суду підлягає частковій зміні із зменшенням розміру стягнутого із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_5 страхового відшкодування із 49 160,39грн. до 10 949грн. 50 коп.

Це ж рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння в розмірі 68грн. 84коп. підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначеної позовної вимоги за безпідставністю, оскільки Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає відшкодування наведених вище витрат за рахунок страховика чи МТСБУ.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, зокрема витрат на правову допомогу, суд не врахував, що ч.2 ст.84 ЦПК України передбачено, що законом встановлюється граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу та не перевірив, чи відповідає наданий представником позивача, який має право надавати правову допомогу, рахунок і розмір сплачених на його користь позивачем грошових коштів за отриману правову допомогу встановленому Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничному розміру компенсації таких витрат за рахунок іншої сторони в спорі.

Зокрема частиною першою наведеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, у яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення суду, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із матеріалів справи вбачається, що участь представника позивача, який надавав правову допомогу, в судових засіданнях в загальній кількості становила 3год. 30хв., а тому компенсація оплати наданої ним правової допомоги за цей час за рахунок відповідача може становити 1 704грн. (40% від 1 218грн. = 487грн. 20коп. х 3год. 30хв.), /а.с. 32,36,41,68-69,110/.

Всі інші дії, на які вказує представник позивача, не є процесуальними діями в судовому засіданні та поза судовим засіданням і не пов'язані із ознайомленням справи в суді (в справі відсутні заяви ОСОБА_7 про ознайомлення з матеріалами справи), а в більшості своїй стосуються аналізу обставин та доказів до звернення позивача до суду і аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що витрати позивача на надану адвокатом правову допомогу в цій частині знаходяться поза межами визначеного законом граничного розміру і компенсації іншою стороною не підлягають.

Таким чином, відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України колегія суддів змінює розподіл судових витрат і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з врахуванням визначеного законом граничного розміру компенсації цих витрат в сумі 219 грн. 20 коп. (49160,39+68,84:10949,50 і 9000%219,20) /а.с. 64, 66, 67/.

Зменшенню підлягає також розмір стягнутого з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судового збору з 243 грн. 60 коп. до 229 грн. 40 коп.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції надав докази на підтвердження факту виконання рішення суду першої інстанції і сплати на користь позивача грошових коштів в сумі 58199 грн. 23 коп. (платіжне доручення №1033 від 10 березня 2015 року).

Представник позивача зазначений факт підтвердив.

Відповідно до вимог ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задоволено позовні вимоги в меншому розмірі.

Оскільки апеляційним судом в даній справі рішення суду частково змінено із зменшенням розміру задоволених позовних вимог і в частині стягнення 68 грн. 84 коп. скасовано з відмовою у задоволенні позову в цій частині, колегія суддів вважає, що заява відповідача про поворот виконання рішення підлягає задоволенню із стягненням з ОСОБА_5 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України безпідставно стягнених з нього за скасованим рішенням грошових коштів у розмірі 48030 грн. 53 коп. (58199-10949,50-219,20).

На підставі викладеного, ст.ст. 30, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України частково задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 жовтня 2014 року частково змінити, зменшивши розмір стягнутого із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_5 страхового відшкодування із 49160,39 грн. до 10949 гривень 50 коп. (десяти тисяч дев'ятсот сорока дев'яти гривень 50 коп.), а розмір витрат на правову допомогу з 9000 грн. до 219 грн. 20 коп. (двохсот дев'ятнадцяти гривень 20 коп.).

Зменшити розмір стягнутої з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судового збору з 243 грн. 60 коп. до 229 грн. 40 коп. (двохсот двадцяти дев'яти гривень 40 коп.).

Це ж рішення суду в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_5 витрат за проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння в розмірі 68,84 грн. скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 68 гривень 84 коп. відмовити за необґрунтованістю.

В порядку застосування повороту виконання рішення суду зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням, стягнувши з ОСОБА_5 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі 48030 грн. 53 коп. (сорок вісім тисяч тридцять гривень 53 коп.).

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.В.Пузанова