Категорія 27Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Якименко М.М.,

суддів: Вавшка В.С., Сопруна В.В.,

при секретарі Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про передачу предмета іпотеки в оперативне управління за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про передачу предмета іпотеки в оперативне управління було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. В скарзі посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає, що остання є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору про іпотечний кредит від 11.12.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в розмірі 212000,00 гривень. Мета отримання кредиту - придбання у власність позичальником кв.АДРЕСА_1. Кінцева дата погашення - 11.12.2021 року із процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 15%. Виконання позичальником зобов'язання забезпечувалось іпотекою, а саме зазначеною вище квартирою, про що між сторонами 11.12.2007 року було укладено відповідний договір.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.07.2011 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 було задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором від 11.12.2007 року в сумі 192239,20 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки - кв.АДРЕСА_1.

Судовою колегією встановлено, що, як вбачається з резолютивної частини вказаного рішення, звернення на предмет іпотеки було визначено судом шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, кредитні зобов'язання виконав частково.

Тому Банк , керуючись ст.34 Закону України «Про іпотеку» , звернувся до суду з таким позовом та просив ухвалити рішення, яким забезпечити право на управління позивачем нерухомим майном на період до його реалізації або до повного виконання позичальником кредитних зобов'язань. Зобов'язати відповідача на період реалізації предмета іпотеки або повного виконання умов договору повністю вивільнити від будь-яких осіб та їх майна, у тому числі власної присутності та майна, предмет іпотеки. Закріпити за Банком перелік прав управителя, які зазначені ним у позовній заяві.

Ст. 34 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно із його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішенням суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов визначених договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Колегія суддів, виходячи з диспозиції ст.34 цього Закону, приходить до висновку, що рішення суду про передачу майна в управління, як і сам договір, повинно містити умови, на яких таке управління має здійснюватися.

Перелік істотних умов міститься в ст.1035 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не вказав істотні умови, на яких він буде здійснювати управління іпотечним майном.

Ч.1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь в справі.

Ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Позивач просив суд закріпити за ним права управителя, перелік яких зазначив у своїй позовній заяві.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підстави набуття управителем своїх прав та обов'язків визначені ст. 1037 ЦК України. Зокрема управитель управляє майном відповідно до умов договору.

Відтак суд, в даному випадку, не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про закріплення за управителем певних прав в разі передачі майна в оперативне управління у той спосіб, у який позивач просив в позовній заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк», крім іншого, просив суд зобов'язати відповідача на період реалізації предмета іпотеки або повного виконання умов договору повністю вивільнити від будь-яких осіб та їх майна, у тому числі власної присутності та майна, предмет іпотеки.

Колегія суддів прийшла до висновку, що такий спосіб захисту , який був визначений позивачем, не передбачений чинним законодавством України.

Крім того, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, вірно виходив з того, що позивач, всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України, не довів суду факт порушення його прав, як іпотекодержателя з боку відповідача, а саме перебування відповідача або інших осіб, їх майна в квартирі, що є предметом іпотеки та вчинення дій, які б перешкоджали в здійсненні реалізації позивачем іпотечного майна. Відтак - правильно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Твердження апелянта про те, що мотивувальна частина рішення містить припущення, зокрема, що передача предмету іпотеки в управління та отримання доходів може спричинити втрату вартості майна, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки це не впливає на суть і правильність прийнятого рішення.

Рішення суду є законним, обгрунтованним та справедливим, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ « Приватбанк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопала 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: