КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 2-175/11
Провадження № 2/488/146/15 р.
15.09.2015 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі - Македонській В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.05.2015 року, ухваленого у даній цивільній справі, позов ПАТ "УкрСиббанку" був задоволений та звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення кондитерський цех літ. Б, загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ. Г, загальною площею 257,9 кв.м., склад літ. Д, загальною площею 75,80 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2007 р., та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2010 р., шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах у розмірі - 2 567 339 (два мільйони п'ятсот шістдесят сім тисяч триста тридцять дев'ять) гривень.

Із коштів, отриманих від продажу предмета іпотеки, задоволено вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 28.04.2007 року на загальну суму - 2 214 337,99 (два мільйони двісті чотирнадцять тисяч триста тридцять сім) гривень, що є еквівалентом 280 342,12 доларів США, із яких:

- заборгованість за основним і простроченим кредитом - 1 383 951,30

грн., що є еквівалентом 174 975,51 доларів США;

- заборгованість за строковими та простроченими процентами 690 016,93 грн., що є еквівалентом 87 240,11 доларів США;

- пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитом та процентами - 143 369,76 грн., що є еквівалентом 18 126,50 доларів США.

Крім цього, судом було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Після ухвалення даного рішення, було виявлено, що судом були вирішені не всі позовні вимоги, зокрема, не були вирішені вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що в свою чергу є підставою для ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

В судове засідання по справі сторони та їх представники не з'явилися, судом повідомлялися належним чином, причини їх неявки суду невідомі, тому на підставі ч.3 ст. 220 ЦПК України суд вважає можливим постановити додаткове рішення у їх відсутність.

Із матеріалів справи та уточненої позовної заяви (а.с.99-102 том.1) вбачається, що в ній позивачем заявлялися дві позовні вимоги: стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.04.2007 року на загальну суму - 280 342,12 доларів США, що в еквіваленті становить - 2 214 337,99 грн.; та звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, кондитерський цех літ. Б, загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ. Г, загальною площею 257,9 кв.м., склад літ. Д, загальною площею 75,80 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, і цей перелік не є вичерпним.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК , статті 3 і 4 ЦПК). Таке роз'яснення міститься у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця) - п. 42 Постанови.

Із матеріалів даної справи вбачається, що предмет іпотеки - нежитлове приміщення, кондитерський цех літ. Б, загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ. Г, загальною площею 257,9 кв.м., склад літ. Д, загальною площею 75,80 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на час укладення договору іпотеки від 28.04.2007 р. належав ОСОБА_2 на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2007 р.

Таким чином, позичальник за кредитним договором одночасно є майновим поручителем, а тому одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеної позивачем заборгованості за кредитним договором призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. Тобто відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

Виходячи із фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що захист прав споживача можливий шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тим більше, що представник позивача наполягав саме на такому способі захисту. Тому у задоволенні вимог позивача про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 слід відмовити.

Враховуючи викладене, резолютивна частина рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.05.2015 р. підлягає доповненню.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Доповнити рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.05.2015 року, ухваленого у цивільній справі № 2-175/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором, наступним:

У задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.І. Селіщева