Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5055/14-ц Головуюча 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 43 Доповідач Снітко С. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Снітка С.О.

суддів Худякова А.М.,

Кочетова Л.Г.

секретаря Гарбузюк Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_3, Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа на стороні відповідача КП «КВЖРЕП-11» про визнання квартиронаймачем, визнання права користування жилим приміщенням, зобовязання укласти договір найму житлового приміщення, зобов'язання укласти договір найму жилого приміщення, визнання особи втратившою право користування житлом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

10.06.2014р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_3, Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», ПАТ «Укртелеком» про визнання квартиронаймачем, визнання права користування жилим приміщенням, зобовязання укласти договір найму житлового приміщення, зобовязання укласти договір найму жилого приміщення, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Зазначила, що як працівник обласного управління зв'язку 23.04.1993р. з дозволу керівника була заселена та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1. Проживає в ній 21 рік, оплачує комунальні послуги, проводить ремонти.

27.07.2001р. на підставі листа ВАТ «Укртелеком» в квартирі зареєстрували ОСОБА_3, яка в ній ніколи не проживала. Просила суд про задоволення позову.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2014 року у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову оскільки вважає його необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду, зазначені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Суд не застосував закон, який підлягав до застосування, а саме ст. ст. 58, 59, 61 ЖК УРСР, ст. 47 Конституції України, п. 9 постанови №2 від 12.04.1985р. Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 71 ч. 1 ЖК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду у межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2, як працівник обласного управління зв'язку, на підставі ордера, виданого цим управлінням, 23.04.1993р. вселилась та зареєстрована в кімнату квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

11.07.2001р. за даною адресою зареєстрована ОСОБА_3 на підставі листа Житомирської дирекції Укртелекому (а.с. 7,8,52).

Згідно довідки КП «ВЖРЕП-11» від 15.01.2014р. №12 та по квартирної картки житлове приміщення є ізольованою квартирою, знаходиться у власності територіальної громади міста в особі Житомирської міської ради та є службовим облукрзв'язку (а.с. 8,40). Дане підприємство являється наймачем квартири, яка відповідно до ордерів на заселення має статус гуртожитку (а.с. 49-51).

Житловим будинок АДРЕСА_1 обслуговується та перебуває на балансовому обліку в КП «ВЖРЕП-11».

За даними ПАТ «Укртелеком» та УДППЗ «Укрпошта», які утворились при реорганізації «Облукрзв'язку» квартира АДРЕСА_1 на балансі цих підприємств не обліковується ( а.с.12, 13).

Із відповіді Державного архіву вбачається, що у протоколах засідань виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів за 1993 рік рішення про виділення квартири ОСОБА_2 не виявлено.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинство справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Судом установлено, що більше 20 років з 1993р. ОСОБА_2 постійно проживає та зареєстрована в кімнаті (квартирі) АДРЕСА_1, власником квартири чи балансоутримувачами претензій щодо незаконності її проживання та реєстрації в квартирі (кімнаті) не пред'являлося, вимог про виселення не було.

За таких обставин її право на користування квартирою (кімнатою) не порушено, визнано і не оспорено. Тому суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в позові. До наймодавця - обласного виробничо-технічного управління зв'язку, з заявами чи пропозиціями з приводу укладення договору найма, позивачка не зверталась.

Не вселились в квартиру ОСОБА_3 право користування нею не набула, тому підстав для визнання її втратившою таке право, у суду не було.

Висновки суду, зазначені в рішенні, відповідають обставинам справи, норми матеріального та процесуального права судом не порушені.

Норми матеріального закону, на які позивачка посилається в скарзі, суд не міг застосувати, оскільки вони не регулюють правовідносини щодо проживання та користування кімнатами в гуртожитку або службовими приміщеннями.

Підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів з цього моменту може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: