Провадження № 2/752/1452/15
У Х В А Л А

23.02.2015 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Олійник А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Головного управління юстиції у м.Києві про визнання дій протиправними,

встановив :

До початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, головуючим поставлено на обговорення учасників судового процесу заяву про самовідвід судді.

Заслухав учасників процесу, суд прийшов до таких висновків.

Ст. 18 ЦПК України, визначено, що цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду. Суддя чи склад колегії суддів для розгляду конкретної справи визначається в порядку, встановленому ч.3 ст. 11-1 цього Кодексу.

Разом з тим, за ст.23 ЦПК України, при наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. У тому числі за наявності вказаних підстав судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Інститут самовідводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи, перешкоджає затягуванню процесу і забезпечує правильне вирішення спору. Самовідвід - це обов'язок судді, секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача за наявності підстав для відводу заявити самовідвід.

Установлюючи правило про самовідвід, законодавець виходив із того, що норма про самовідвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, попереджає можливість скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб'єктів, що з'ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Положеннями ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також визначено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено застосування судами при розгляді справ Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерел права.

Враховуючи викладене, з метою унеможливлення безпідставних звинувачень у начебто упередженості судді Сальникової Н.М. при розгляді справи, виникнення сумнівів в об'єктивності при розгляді справи суддею, вважаю, що заяву про самовідвід судді слід задовольнити.

Керуючись Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.23-25 ЦПК України, суд,

ухвалив:

задовольнити заяву судді Сальникової Наталі Миколаївни про самовідвід.

Передати цивільну справу №752/19715/14-ц до цивільної канцелярії для передачі до розгляду справи в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Сальникова