Справа № 640/7252/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна позивача, накладений згідно постанови державного виконавця Соколової Т.Л. Київського ВДВС ХМУЮ «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 13.08.2002 року. В обґрунтування посилається на наступне. 28.09.2000 року позивач придбала трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1. У 2002 році постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ було накладено арешт на квартиру та на все майно позивача та оголошено заборону на його відчуження. 24.11.2014 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про зняття арешту, але згідно відомостей відповідача, виконавчого документа про накладення арешту від 13.08.2002 року на виконанні у відповідача не перебуває. Тому, позивач вимушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ВДВС ХМУЮ у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, та повідомив, що вказаний виконачий документ на виконанні не перебуває.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.09.2000 року. (а.с. 8).

Відповідно до постанови від 13.08.2002 року «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» винесеної державним виконавцем Соколовою Т.Л. відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції, за виконавчим листом 2-392 виданого 29.04.2002 року Київським районним судом м. Харкова, на все майно, що належить ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_2 накладений арешт. (а.с. 6-7).

Згідно відповіді від 16.12.2014 року №27622, ОСОБА_2 ВДВС ХМУЮ повідомляє, що перевіркою книг вхідної кореспонденції, книг обліку виконавчих документів переданих на виконання державним виконавцям відділу, ЄДРВП та алфавітних показників до виконавчих документів встановлено, що виконавчий документ про накладення арешту від 13.08.2002 року на все майно, яке належить ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебуває. (а.с. 4).

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на право володіння ним.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. ( ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно, що належить ОСОБА_3, і.н. НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, накладений згідно постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 13.08.2002 року складеної державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа № 2-392.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий -