УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Кредобанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про визнання кредитного договору, договору іпотеки припиненими та визнання договору факторингу (переуступки) недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (ПАТ «Кредобанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (далі - ТОВ ФК «Приватні Інвестиції»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердікт Фінанс») про визнання кредитного договору, договору іпотеки припиненими та визнання договору факторингу (переуступки) недійсним. Позивач посилаючись на виконання ним умов Договору про порядок виконання повернення грошей та прощення боргу з підстав, передбачених ст.ст. 599, 604, 605 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», просив визнати кредитний договір №2р/ж від 20 березня 2006 року, укладений між ПАТ КБ «Кредобанк» та ним, таким, що припинив свою дію з 22 січня 2013 року у зв'язку з його виконанням; визнати договір іпотеки від 20 березня 2006 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №286 таким, що припинив свою дію з 22 січня 2013 року, у зв'язку з припиненням основного зобов'язання. Також просив визнати недійсним договір факторингу №104-2/рж/2014 від 28 квітня 2014 року, укладений між ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» та ТОВ «Вердикт фінанси»; визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладений між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ТОВ «Вердикт фінанси», посвідчений 29 квітня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1739, з підстав передбачених положеннями ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки їх зміст суперечить вимогам ст.ст. 512-517,1077, 1078 ЦК України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано припиненим зобов'язання за кредитним договором №2/рж, укладеним 20 березня 2006 року між ПАТ «Кредобанк» і ОСОБА_4, договір іпотеки, укладений 20 березня 2006 року між ПАТ «Кредобанк» і ОСОБА_4, в забезпечення виконання кредитного договору №2/рж від 20 березня 2006 року. Визнано недійсним договір факторингу №104-2/рж/2014, укладений 28 квітня 2014 року між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ТОВ «Вердикт фінанси» про переуступку права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором №2/рж від 20 березня 2006 року.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 11 грудня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 604 ЦК України, передбачено, що зобов'язання може бути припинено за домовленістю сторін.

Також, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України).

Підставою припинення іпотеки, відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» є , зокрема, припинення основного зобов'язання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов вірного та ґрунтовного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, в зв'язку з їх безпідставністю. Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд надав їм відповідну оцінку, зокрема, зауважив, що позивач взяті на себе зобов'язання за Договором №68-118-08/Р/1-12 про порядок виконання грошових вимог та прощення боргу, укладений між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ним, на який він посилається як на виконання зобов'язання за спірним кредитним договором, виконав з порушенням строків обумовлених п. 4 цього Договору. У зв'язку з простроченням виконання позивачем обов'язку, встановленого п. 4 Договору, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на підставі п. 7 Договору нарахувало штрафні санкції, які в порушення вимог п. 7 Договору не були сплачені боржником протягом трьох банківських днів, з моменту допущеного порушення. З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що основне зобов'язання за кредитним договором №2р/ж від 20 березня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Кредобанк» та позивачем не припинилось, так як наслідок не припинилось і зобов'язання за договором іпотеки.

Крім того, враховуючи, що позовні вимоги про визнання недійсним оспорюваних договорів є похідними від основного зобов'язання, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що підстави визначені законом, для визнання недійсними договору факторингу та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки відсутні.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 11 грудня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук