Справа № 240/290/15-ц
Провадження № 2/240/151/15
Р І Ш Е Н Н Я

МЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Олександрівський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді - Кулікова В.В.,

при секретарі Пліскачовій Н.В.

за участю:позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Садова,5 в с.м.т.Олександрівка Олександрівського району Донецької області. Це домоволодіння належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.12.2004 року Олександрівською державною нотаріальною конторою.

В цьому будинку був зареєстрований його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в січні 2014 року виїхав на роботу до Росії і добровільно знятися з реєстрації не побажав.

Позивач вважає, таким чином, що відтепер відповідач втратив право користування вказаним житловим приміщенням, в зв»язку з чим просить прийняти рішення про визнання його втратившим право користування вказаним жилим приміщенням та зняти його з реєстрації за цією адресою.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пояснивши, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше року і вважає його, таким чином, втратившим право користування жилим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_2 також підтримав заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, судова повістка надіслана йому за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як то передбачено ч.3 ст.74 ЦПК України, але в судове засідання відповідач не з»явився, інформації щодо своєї нинішньої адреси суду не надає, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та його представника, свідків, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з пояснень позивача, він наполягає на визнанні його сина ОСОБА_3 втратившим право користування житловим приміщенням, належним позивачеві, так як звідти він виїхав більше року тому.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінивши доводи позивача і надані ним докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником жилого будинку номер 5, що розташований по вулиці Садовій в с.м.т. Олександрівка Олександрівського району Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 грудня 2004 року, посвідченим державним нотаріусом ОСОБА_4, яке зареєстроване в Олександрівському РКП «Олександрівське БТІ» 17 січня 2005 року. Окрім позивача за вказаною адресою, починаючи з 15 січня 1975 року зареєстроване місце постійного проживання відповідача, що підтверджується паспортними даними відповідача, записами в домовій книзі форми №18 та довідкою виконкому Олександрівської селищної ради за № 02-31/854 від 14.05.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що добре знають ОСОБА_3, але більше року не бачать його за адресою місця його проживання, чули, що він поїхав кудись працювати.

Надавши юридичну оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач по справі наполягає на визнанні його втратившим право користування вказаним житловим приміщенням. Суд також вважає, що факт формальної реєстрації місця проживання відповідача по справі за адресою належного позивачеві домоволодіння порушує його законні права приватної власності на житло.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209 ч. 2, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 405, ЦК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право на проживання у жилому ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Куліков