Справа № 363/1493/15-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/5402/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 19 22.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2015 року забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки та договору купівлі - продажу земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом та посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05 грудня 2014 року, укладений між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2015 року у даній справі відкрито провадження.

22 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Ухвалою Вишгородького районного суду Київської області від 22 червня 2015 року було накладено арешт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1350 га, яка розташована у смт.Димер по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись з ухвалою суду про забезпечення позову, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову. Апелянт посилається на те, що позивач не надала доказів про існування наміру на продаж земельної ділянки, при цьому судом не було взято до уваги його інтереси, не проаналізовано обставини, якими він заперечує проти позовних вимог, тому прийняття ухвали є незаконним та необґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Задовольняючи заяву позивачки ОСОБА_3 про накладення арешту на спірну земельну ділянку суд послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднути або зробити виконання рішення суду неможливим.

Встановлено, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки укладеного 5 грудня 2014 року між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який необхідно застосувати з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України встановлено види забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи наведені вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд в порушення вимог ЦПК України, не обґрунтував, чому у даній справі, де позивачка не була стороною оспорюваного договору купівлі-продажу, вимоги про витребування спірного майна не заявила, потрібно забезпечувати позов шляхом накладання арешту на земельну ділянку, які обставини свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення по справі.

Крім того, враховуючи, що зміст заходів забезпечення та мета їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, суд повинен був перевірити чи не порушуються у зв'язку із застосуванням цих заходів права інших осіб.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував і постановив ухвалу з порушенням порядку вирішення питання.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції і передачі питання на новий розгляд є порушення порядку вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову - направленню до суду першої інстанції для нового розгляду.

Керуючись ст.ст. 312,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий :

Судді :