Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/166/15 Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний В.С.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позові зазначалось, що 20.04.2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №МL-200/427/2006, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 56 000 доларів США строком до 20.04.2026 року.

Протягом дії кредитного договору, його умови щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів.

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 13.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 405 001,34 грн.

В якості забезпечення наданого кредиту 20 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №СGML-200/427/2006, між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № СGML-200/427/2006

Свої зобов'язання відповідачі не виконують.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року в сумі 405 001,34 грн., що включає: 43 321,81 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту, що еквівалентно 370 431,80 грн., 4 028,76 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками, що еквівалентно 34 448,72 грн., 120,82 грн. - нарахована пеня і судові витрати у розмірі 3775,80 грн.

У вересні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання поруки припиненою.

У зустрічному позові зазначалось, що 19.03.2009 року між банком та боржником було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року. Сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору. Сторони встановили додаткові зобов'язання для позичальника. Укладенням додаткового договору відповідач та боржник збільшили обсяг відповідальності поручителів, але поручителі згоди на це не надавали.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд визнати припиненою з 19 березня 2009 року поруку за договором поруки № СGML-200/427/2006 від 20 квітня 2006 року, укладеного між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4; визнати припиненою з 19 березня 2009 року поруку за договором поруки № СGML-200/427/2006 від 20 квітня 2006 року, укладеного між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5; стягнути судові витрати з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя заборгованість за кредитним договором № МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року в сумі 405 001,34 грн., а також судовий збір у розмірі 3775,80 грн.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання поруки припиненою відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять змінити рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів та заперечення представника банку, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 20.04.2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №МL-200/427/2006, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 56 000 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 частини №2 кредитного договору банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в частині № 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, як зазначено у договорі.

Згідно з пунктом 3 частини №1 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки, що встановлена у розмірі 6,5 % річних плюс FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Відповідно до п. 1.5.1 частини №2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок.

Датою остаточного повернення кредиту є 20 квітня 2026 року.

Протягом дії кредитного договору, умови договору щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів.

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 20.05.2011 року, на період з 20.05.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 6,5%; на період з 20.09.2011 року до 20,03,2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 12,95%; на період з 20,03,2012 року до повного виконання боргових зобов'язань встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 6,95 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «FIDR»);

Однак, всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальник не виконував, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором, відповідно до наданого банком розрахунку: 43 321,81 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту, що за курсом НБУ станом на 13.02.2014 року становить 370 431,80 гривень; 4 028,76 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 20.08.2013 року по 12.02.2014 року, що за курсом НБУ станом на 13.02.2014 року становить 34 448,72 гривень; 120,82 гривен - нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобов'язань відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору за період з 06.09.2013 по 30.10.2013 року, а всього 405 001,34 (чотириста п'ять тисяч одна гривень 34 копійки) гривен. Зазначена сума заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 не оспорюється.

17.02.2014 року на адресу позичальника ОСОБА_3 направлено досудову вимогу №200-12-4-7/202 про погашення заборгованості за кредитним договором в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги, яка ним отримана особисто.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 20.04.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №CGML-200/427/2006. Також, 20.04.2006 року між

банком та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено договір поруки № CGML-200/427/2006 від 20.04.2006 року, відповідно до яких кожний із них зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі.

Відповідно до п.1.2 вказаних договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

На адресу вищезазначених поручителів направлялись досудові вимоги №200-12-4-7/205 від 17.02.2014 року та №200-12-4-7/204 від 17.02.2014 року, про дострокове погашення кредитної заборгованості, які були залишені ними без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції стягнув солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя заборгованість за кредитним договором № МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року в сумі 405 001,34 грн., а також судовий збір у розмірі 3775,80 грн.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна.

Так суд у порушення вимог ст. ст. 541, 543, 553, 554 ЦК України не звернув уваги на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки між банком та поручителями укладено окремі договори поруки.

У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 цього Кодексу особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, поручителі незалежно від того, уклали вони спільний договір поруки чи окремий договір, є солідарними боржниками, кожен окремо з позичальником, а в силу ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року у справі № 6-84цс11.

Виходячи з результатів аналізу наведених норм права, з урахуванням викладених обставин справи колегія суддів вважає, що у даному випадку поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки між банком та поручителями укладено окремі договори поруки, а кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Тому, враховуючи викладене, рішення суду в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні. Підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк" в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя заборгованість за кредитним договором № МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року в сумі 405 001,34 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 370 431,80 грн., суми заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 34 448,72 грн., пені за неналежне виконання боргових зобов'язань в розмірі 120,82 грн.

Також, підлягає стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк" в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя судовий збір у розмірі 3775,80 грн. по 1258,60 грн. з кожного, оскільки солідарне стягнення судового збору законом не передбачено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договорів поруки припиненими.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

За положеннями ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Із тексту кредитного договору вбачається, що за його умовами встановлено використовувати саме плаваючу процентну ставку, яка на відміну від фіксованої процентної ставки, також передбачає можливість її зміни. Відповідно до п. 1.4.1.1.3 договору плаваюча процента ставка по Кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дати укладання цього Договору, якщо інше не передбачено цим Договором; п.1.4.1.5 договору - сторони цим підтверджують, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань встановлених цим договором, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим договором) підвищується на 4% річних за кожні 12 місяців невиконання чи неналежного виконання будь-якого з пунктів цього договору; п.1.4.1.5.1 договору - сторони розуміють, що таке підвищення процентної ставки буде здійснено в силу настання вищевказаних умов та не потребує укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту (а.с.13).

За додатковим договором №1 від 19 березня 2009 року до цього кредитного договору були внесені зміни та доповнення, які в п. 2.1.4, 2.1.5 передбачають підвищення плаваючої чи фіксованої процентної ставки по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту на 4% річних, в п.2.1.6, 2.1.7 - передбачають у разі належного виконання позичальником кредитних зобов'язань зменшення плаваючої чи фіксованої процентної ставки на 4% річних.

З огляду на зазначене, зміни та доповнення до кредитного договору за додатковим договором №1 від 19 березня 2009 року були передбачені умовами самого кредитного договору та були відомі поручителям при укладанні договорів поруки. Зазначена додаткова угода поручителями не оспорювалася.

Відповідно до п. 2.1. договорів поруки - порукою за цими договорами забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

За п. 2.2. договорів поруки на дату укладання цих договорів розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 56 000.00 (п'ятдесят шість тисяч) доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх суми, відповідно до п. 2.1. цих договорів.

Таким чином, підписанням договорів поруки (зокрема пунктів 2.1. та 2.2.) поручителі надали згоду на подальше можливе змінення розміру боргових зобов'язань, забезпечених порукою, навіть у разі зміни сум, які встановлені відповідно до п. 2.1. договорів поруки.

Крім того, 20.05.2011 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено додаткові договори до договорів поруки від 20.04.2006 року, відповідно до яких поручителів повідомлено про всі суттєві умови кредитного договору, за який вони поручилися.

Зокрема пунктом 2.2.1 додаткових договорів до договорів поруки передбачено, що в разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що поручителі при укладені договорів поруки були повідомлені щодо можливої зміни відсоткової ставки та розміру боргових зобов'язань, забезпечених порукою, на майбутнє та підписали додаткові договори 20.05.2011 року, чим повторно підтвердили свою згоду, тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін, оскільки відсутні підстави для визнання договорів поруки припиненими.

Посилання апелянтів на те, що додатковим договором від 19 березня 2009 року до кредитного договору передбачено витребування цілого списку документів від позичальника, що впливає на розмір відповідальності поручителів не спростовують висновків суду та являються необґрунтованими.

Доводи апелянтів про те, що позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором взагалі не підлягають задоволенню, оскільки з поручителями укладені окремі договори поруки, не відповідають вимогам закону, тому являються неприйнятними.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2014 року по цій справі в частині солідарного стягнення змінити:

Позовні вимоги «ОТП Банк" в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк" в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя заборгованість за кредитним договором № МL-200/427/2006 від 20.04.2006 року в сумі 405 001,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк" в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя судовий збір у розмірі 3 775,80 грн. по 1 258,60 грн. з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: