УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/4675/15-ц

Пров. №4-с/668/32/15

10.06.2015 року Суворовський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Яворській Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, субєкт, дії якого оскаржуються: відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, зацікавлена особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Федосєєва С.М. про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2015 року постановлену ним у виконавчому провадженні №38659123, як таку що винесена із порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Просить суд, скасувати постанову ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від 25.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1713, виданого 25.06.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона.

У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги з підстав викладених у скарзі, просив її задовольнити.

Державний виконавець Федосєєв С.М. у судовому засіданні вимоги скарги не визнав, вважав їх необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні скарги. Свої заперечення виклав у письмовому вигляді та мотивував їх тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні на примусовому виконанні перебував виконавчий лист виданий Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення боргу у сумі 606014,27 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Державним виконавцем вчиненні виконавчі дії передбачені Законом, по встановленню місця перебування, місця проживання боржника та встановлення його майнового стану. В ході проведених виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що боржник перебуває за адресою: м. Київ, Дарницький р-н., ст. «Осокорки» вул.. Садова, 96. Оскілки державним виконавцем не було встановлено місця перебування боржника на території м. Херсона, як і не було встановлено наявність будь-якого майна боржника на цій території, ним, на підставі статті 49 п. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження №38659123 закінчено, виконавчий лист направлено до ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві. Вважає, що в діях державного виконавця порушень немає.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, заяв та клопотань до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, судом встановлено, що на підставі виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Херсона 25.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в сумі 594435, 00 грн.., трьох відсотків річних в сумі 11579,27 грн., було відкрито виконавче провадження №38659123 постановою державного виконавця Рилєєва О.О. від 01.07.2013 року.

У постанові від 25.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження №38659123, державним виконавцем Федосєєвим С.М. зазначено, що при виконанні провадження, майна на яке може бути звернено стягнення не виявлено. Згідно пояснень ОСОБА_3В.(батько) ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року. З пояснень боржника стало відомо, що боржник фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. З підстав передбачених п.10, ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1713/11 виданого 06.04.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 594435,00 грн. та три відсотка річних 11579,27 закінчити.

Відповідно до Інструкції «Про проведення виконавчих дій», ( в подальшому - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5 із змінами і доповненнями від 02.04.2012р., п.1.2. Інструкції, провадження примусового виконання рішень судів та інших органів здійснюються відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», інших нормативно-правових актів та цієї Інструкції.

Як встановлено з матеріалів справи, та вбачається із самої постанови, яка оскаржується, державним виконавцем в ході виконання виконавчого листа, було встановлено, що боржник ОСОБА_2 фактично проживає у м. Києві.

З повідомлення Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області вбачається, що місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_2 встановлено за адресою: м. Київ, Дарницький район, «Осокорки» вул.. Садова,96.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.3.2.2 Інструкції, якщо в процесі виконавчого провадження державному виконавцеві стало відомо, що змінилося місце проживання чи місцезнаходження боржника, місце його роботи або з'ясувалося, що на території, на яку поширюються функції органу державної виконавчої служби, майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє, однак належне боржнику майно перебуває на території іншого органу державної виконавчої служби, то державний виконавець негайно складає про це відповідний акт.

З наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження та досліджених у судовому засіданні, судом не встановлено наявності акту про те, що ним встановлено відповідно до вимог Інструкції зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника. Ця інформація державним виконавцем до акту не внесена, не перевірена, не встановлено справжність цієї адреси за геонімами та чи взагалі вона існує у м. Києві.

Крім того, як встановлено судом, та не заперечується державним виконавцем, адресою фактичного проживання боржника зазначено м. Київ, Дарницький район, «Осокорки» вул.. Садова,96, у той час, відповідно до пояснень та матеріалів справи державним виконавцем виконавчий документ, разом із іншими документами виконавчого провадження, спрямовано до відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, тобто не за місцем виконання рішення, що у подальшому призвело до відмови у відкритті виконавчого провадження та повернення пакету документів і виконавчого листа до Суворовського РУЮ у м. Херсоні відділом ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. .

Такі дії, на думку суду, свідчать про неналежне відношення державного виконавця до посадових обовязків та обовязків покладених на нього відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2.1.2. Інструкції «Про проведення виконавчих дій», ( в подальшому - Інструкція) затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5 із змінами і доповненнями року від 02.04.2012р, загальні права і обов'язки державних виконавців у виконавчому провадженні визначені ст. 5 Закону. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому законом та передбачені цією Інструкцією права і обов'язки в точній відповідності до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, роз'яснювати особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їх права та обов'язки.

У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до розділу 10 Інструкції, передбачений захист прав стягувача, боржника та інших осіб під час провадження виконавчих дій. Відповідно п.10.1. Інструкції на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби з виконання рішення або на відмову в здійсненні вказаних дій у встановлені Законом строки стягувач чи боржник можуть подати скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до суду за місцезнаходженням районного органу державної виконавчої служби. Скарга у процесі виконавчого провадження з виконання судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ. Скарги щодо виконання інших рішень подаються до суду за місцезнаходженням відповідного органу державної виконавчої служби.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм суд приходить до висновку, що діяльність та рішення державних виконавців при здійсненні ВП№38659123 у яких стягувачем є ОСОБА_1 призвели до порушень його прав, як сторони виконавчого провадження стягувача, що у подальшому призвело до порушення строків виконання судового рішення та не задоволення вимог стягувача до боржника, з огляду на що суд приходить до висновку про законність заявлених вимог про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження..

Відповідно до глави 7 ЦПК України, передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень.

При розгляді справи за скаргою на рішення , дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненням учасників виконавчого провадження скарги розглядаються за правилами розділу 7 ЦПК України за ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи. Предметом скарги є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби , якими, на думку заявника , порушуються його права чи свободи, у скарзі повинно бути зазначене, яким чином , на думку заявника повинно бути реально відновлене його порушені права і інтереси.

Згідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст. 385 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вирішуючи питання про поновлення строку скаржнику на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, суд, з метою захисту права ОСОБА_1 на захист в судовому порядку порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської Конвенції прав людини, вважає за необхідне поновити строк для подання скарги.

Керуючись ст.ст.383,383, 386,387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Cкаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, субєкт, дії якого оскаржуються: відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, зацікавлена особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 25.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження №38659123 з примусового виконання виконавчого листа №2-1713, виданого 25.06.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, що ї оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали

СуддяОСОБА_4