Справа № 128/2647/13-ц Провадження № 22-ц/772/518/2015Головуючий в суді першої інстанції Шевчук Л. П.
Категорія Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Денишенко Т.О., Іванюка М.В.,

при секретарі Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції за апеляційною скаргою акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2014 року, постановлену по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд зі скаргою про визнання дій державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Дячук В.В. щодо відкриття провадження за виконавчим листом №2-1368/2010, виданим 10.04.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитом в сумі 349873,67 коп. протиправними та про скасування самої постанови про відкриття виконавчого провадження.

Мотивуючи вимоги, викладені в скарзі, ОСОБА_2 посилалась на те, що рішення суду, за яким з неї було стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість по кредиту, ухвалене 10.12.2010 року і набрало законної сили 18 лютого 2011 року.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Державний виконавець Дячук В.В., отримавши виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» кредитної заборгованості в сумі 349873 грн. 67 коп., виданий 10.04.2013 року з пропуском визначеного строку, мав би відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Окрім того, 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» за договором, укладеним з «ОТП Факторингом Україна» відступив своє право вимоги за кредитними зобов'язаннями в тому числі і щодо ОСОБА_2, а тому, вона мала б виконувати кредитні зобов'язання, саме перед «ОТП Факторингом Україна», а не перед ПАТ «ОТП Банк».

Ухвалою суду першої інстанції скаргу ОСОБА_2 задоволено.

АТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк»), не погодившись з таким судовим рішенням, оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. На підтвердження цих доводів наведені обставини про те, що в редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла до 08.03.2011 року виконавчі документи могли пред'являтись до виконання протягом трьох років і тому, на переконання стягувача, державний виконавець цілком обґрунтовано 29.05.2013 року відкрив виконавче провадження за поданим ПАТ «ОТП Банк» виконавчим листом №2-1368/2010, виданим 10.04.2013 року.

Окрім цього, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження», який набув законної сили 9 березня 2011 року строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, пов'язаний з моментом його видачі. Оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням конституційного принципу про те, що закони, які погіршують становище стягувача, в даному випадку ПАТ «ОТП Банку» не мають зворотної дію в часі.

Колегія суддів заслухавши доповідача, представників ПАТ «ОТП Банку» та ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм Закону України «Про виконавче провадження» і суб'єктивній оцінці встановлених по справі обставин.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу ОСОБА_2, виходив із того, що виконавче провадження державним виконавцем Дячуком В.В. було відкрите з порушенням положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання протягом року. Такі висновки суду ґрунтувались на тому, що виконавчий лист №2-1368/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» кредитної заборгованості був виданий 10.04.2013 року і пред'явлений до примусового виконання 27.05.2013 року, при тому, що він виданий на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області, яке набрало законної сили 18.02.2011 року.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступні обставини, які знайшли своє підтвердження, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2010 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь АТ «ОТП Банк» 349873 грн.67 коп. Вказане рішення набрало законної сили 18.02.2011 року. Виконавчий лист для виконання цього рішення був виданий 10.04.2013 року, виконавче провадження державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячком В.В. відкрито 29.05.2013 року.

Такі дії державного виконавця, як і сама постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідають закону.

9 березня 2011 року набрав чинності Закону України №2677-VI від 4 листопада 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)». Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

На момент видачі виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк», а саме станом на 10.04.2013 року ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачала, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання у такі строки, а саме посвідчення комісій по трудових спорах, постановах судів і справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення - протягом трьох місяців, а інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

П.1 ч. 2 ст. 22 Закону визначає, що перебіг строків для виконання судових рішень, починається з наступного дня після набрання рішенням законної сили, або ж закінчення встановленого строку відстрочки або розстрочки виконання рішення. У випадку коли рішення підлягає негайному виконанню перебіг цього строку починається з наступного дня після його ухвалення.

Для виконання рішення суду, в даному випадку для рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 кредитного боргу на користь ПАТ «ОТП Банк», визначений річний строк.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий лист №2-1368/2010, набуло законної сили 18.02.2011 року і тому цей лист міг бути поданий на примусове виконання до 18.02.2014 року, є хибними.

Ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначає перелік виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню. Безпосередньо рішення суду таким виконавчим документом не є, а тому розглядати його як виконавчий документ, виданий на час дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла до 08.03.2011 року не має жодних правових підстав.

Виконавчий лист на підставі, якого державний виконавець Дячук В.В. 29.05.2013 року відкрив виконавче провадження був виданий 10.04.2013 року, на момент видачі, якого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 09.03.2013 року передбачала річний строк для примусового виконання такого виконавчого документа, як виконавчий лист.

Стадія примусового виконання рішення суду започаткована на час дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від. 09.03.2013 року і тому доводи апеляційної скарги про порушення судом конституційних засад про зворотну дію законів в часі є безпідставними.

Окрім цього, ці засади не поширюються на юридичних осіб, на що звернуто увагу в рішенні Конституційного Суду України 1-РП/99 від 09.02.1999 року щодо офіційного тлумачення положень частини першої ст. 58 Конституції України.

А тому, керуючись, ст. 307, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк», відхилити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24.12.2014 року постановлену по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Т.О. Денишенко

Підпис М. В. Іванюк

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ В. П. Нікушин