ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5406/14-ц
Провадження № 2/362/338/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфаброк" про визнання недійсним попереднього договору та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 липня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу передоплату у вигляді авансу в розмірі 900 000, 00 гривень, що на момент укладення договору складає 75 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався передати у власність земельну ділянку та житловий будинок до 25 вересня 2014 року. Позивач стверджує, що попередній договір укладений без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, а тому просить визнати недійсним та стягнути з відповідача 75 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 167 000,00 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки з вини позивача купівля-прожаж не здійснилася, оскільки в останнього забракло коштів.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, наполягаючи на тому, що всі умови попереднього договору були витримані, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 25 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1420 га, кадастровий номер :01:012:0120 та житлового будинку загальною площею 205,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до умов якого позивач передав відповідачу передоплату у вигляді авансу в розмірі 900 000, 00 гривень, що на момент укладення договору складає 75 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався передати у власність земельну ділянку та житловий будинок до 25 вересня 2014 року.

Як вбачається з повідомлення від ТОВ "Альфаброк" №1-1 від 24.09.2014 року, сторін було повідомлено про те, що основні договора купівлі-продажу вищезазначених земельної ділянки та житлового будинку будуть нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 25 вересня 2014 року з 10.00 до 17.00 години., про що свідчать особисті підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Як вбачається з свідоцтва від 25 вересня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №482, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 посвідчив, що ОСОБА_2 25 вересня 2014 року з 10 год. 05 хв. до 12 год.20 хв. знаходився у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (адреса робочого місця нотаріуса).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06 листопада 2009 року, передбачено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК ( 435-15 ) не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.ст. 570-571 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. 2. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Аналізуючи обставини справи та докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що зміст попереднього договору, укладеного між сторонами, відповідає вимогам закону, при цьому умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

В пункті 17 попереднього договору від 25 липня 2014 року, зазначено, що він укладений за письмовою згодою дружини продавця ОСОБА_4

Крім того, посилання представника позивача на те, що попередній договір укладався без юристів, не знаходять свого підтвердження, оскільки незнання закону не є підставою для визнання правочину недійсним, більш того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач ухилився від нотаріального посвідчення, оскільки у встановлений договором термін не з'явився до нотаріальної контори.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, та враховуючи, що підстав для визнання попереднього договору недійсним суд не вбачає, оскільки позивач сам порушив умови попереднього договору, та враховуючи, що сума 900 000,00 гривень, а не 75 000,00 доларів США, як просить позивач, є авансом, та відповідно до п. 7 попереднього договору у випадку відмови (ухилення) покупця ОСОБА_1 від купівлі житлового будинку та земельної ділянки у строк, визначений цим договором залишається у продавця ОСОБА_2 і покупцеві не повертається, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 256, 294, 296 ЦПК України, п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06 листопада 2009 року , ст.ст. 203, 215, 220, 210, 526, 570, 571, 628, 638 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У позові - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ковбель