справа № 619/6424/14-ц провадження 2/619/395/15
5 лютого 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Калмикової Л.К.
при секретарі Кривошей Г.Ю.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту,-
Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, треті особи -ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зняття арешту.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1. посилається на те, що згідно довідки № 1 від 06.01.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» , встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в 59/100 частинах числиться за ним - позивачем у справі на підставі договору дарування від 20.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 5604 та в 41/200 частині за ОСОБА_2 і в 41/200 частині за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду «Наше житло» від 20.09.2007 року за № 2857П.
05.12.2014 року йому стало відомо, що державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 754641 від 01.02.2008 року.
Так, відділом Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-406, виданого 09.02.2006 року на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини до досягнення дітьми повноліття.
14.12.2014 року йому видано лист відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, де зазначено, що у зв'язку з тим, що він не є стороною виконавчого провадження, то у нього відсутні правові підстави для надання йому копій виконавчого провадження.
Державний виконавець, не перевіривши наявність у боржника будь-якого майна, зі слів стягувача наложив арешт на частину квартири.
Однак, згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (індексний номер 30527364) від 05.12.2014 року, виданої Реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, дані про арешт нерухомого майна було внесено 07.12.2011 року в 12.16. за № 11935272.
Підставою обтяження стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.02.2008 року.
Дані стосовно арешту майна боржника внесені до Єдиного реєстру заборон 07.12.2011 року в 12.16. за № 11935272.
При цьому зазначено, що власником квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_6..
Однак, ОСОБА_6 на час внесення даних про внесення арешту не був власником вищевказаної квартири, : так як 20.11.2008 року між ним-позивачем у справі та ОСОБА_6 було укладено договір дарування частини квартири АДРЕСА_1, про що 08.09.2010 року внесено дані в реєстрову книгу № 23 за реєстровим № 2736 Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» та виданого Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу 26944861) від 06.08.2010 року реєстраційний номер 21404569 на його ім'я, як власника квартири АДРЕСА_1.
Арешт може бути накладено лише на майно боржника, а як вбачається з наведених вище доказів, майно, на яке накладено арешт, належить йому - позивачу у справі , який не є стороною виконавчого провадження.
Позивач ОСОБА_1. в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві свій позов підтримав повністю, просив позов задовольнити та постановити по справі заочне рішення. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе.
Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутність.
Треті особи у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в поданій до суду заяві позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти задоволення позову, просили розгляд справи по суті проводити в їхню відсутність, що суд вважає за можливе.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 1 від 06.01.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» , встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в 59/100 частинах числиться за позивачем у справі на підставі договору дарування від 20.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 5604 та в 41/200 частині за ОСОБА_2 і в 41/200 частині за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду «Наше житло» від 20.09.2007 року за № 2857П.
05.12.2014 року позивачу стало відомо, що державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 754641 від 01.02.2008 року.
Так, відділом Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-406, виданого 09.02.2006 року на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини до досягнення дітьми повноліття.
14.12.2014 року позивачу видано лист відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, де зазначено, що у зв'язку з тим, що він не є стороною виконавчого провадження то у нього відсутні правові підстави для надання йому копій виконавчого провадження.
Державний виконавець, не перевіривши наявність у боржника будь-якого майна, зі слів стягувача наложив арешт на частину квартири.
Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (індексний номер 30527364) від 05.12.2014 року, виданої Реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, дані про арешт нерухомого майна було внесено 07.12.2011 року в 12.16. за № 11935272.
Підставою обтяження стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.02.2008 року.
Дані стосовно арешту майна боржника внесені до Єдиного реєстру заборон 07.12.2011 року в 12.16. за № 11935272.
При цьому зазначено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6..
На час внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про внесення арешту ОСОБА_6 не був власником вищевказаної квартири : так як 20.11.2008 року між позивачем у справі та ОСОБА_6 було укладено договір дарування частини квартири АДРЕСА_1, про що 08.09.2010 року внесено дані в реєстрову книгу № 23 за реєстровим № 2736 Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» та виданого Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу 26944861) від 06.08.2010 року реєстраційний номер 21404569 на його ім'я, як власника квартири АДРЕСА_1.
Положенням ст. 60 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови « Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
Згідно ч.ч.1,2 ст.57 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Тобто, арешт може бути накладено лише на майно боржника, а як вбачається з наведених вище доказів, майно, на яке накладено арешт, належить позивачу у справі , який не стороною виконавчого провадження.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст.3 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 60 Закону України « Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 224, 225, 226 ЦПК України, суд ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Звільнити з-під арешту майно - 59/100 частин квартири АДРЕСА_1, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 01.02.2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 07.12.2014 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Суддя Л. К. Калмикова