Справа № 307/4694/14-цПровадження № 2/307/399/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Тиводар В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надіслав до суду клопотання, у якому просить розглядати справу в його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримав.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися і не повідомили суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № SR-800/059/2007 від 20.03.2007 р., відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Крім того, у п. 1.2. цього ж договору поруки зазначено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Згідно п.п. 1.9.1. кредитного договору незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цьому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключено, встановлених п. 2.3.7. та ст. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки, та/або договору іпотеки (майнової поруки), та/чи договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. У зв'язку з тим, що відповідачем не дотримано умов кредитного договору щодо погашення належних до сплати суми кредиту, не сплачено відсотки, чим порушено зобов'язання за договором, позивач звернувся з вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором в повній сумі за № 313 та № 314 від 18.11.2014 р. до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які були залишені без задоволення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.
Відповідно до пункту 27 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Верховний Суд України в постанові від 21.11.2006 р. у справі № 47/628-05 наголосив на тому, що судам слід надавати оцінку таким обставинам, як ступінь виконання зобов'язання боржником, розмір відсотків стягуваної неустойки порівняно з розміром можливих збитків кредитора, а разом з тим і співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання. Верховний Суд України також обґрунтовує свою позицію через тлумачення ст. 3 ЦК України, відповідно до якої загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Приймаючи до уваги, що інтереси банку достатньо захищені процентною ставкою, розмір нарахованої банком пені є необґрунтовано великим, а також відсутність доказів, що несплатою кредиту позивачу завдано суттєвої шкоди, суд вважає, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах і досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора та боржника буде реалізація судом передбаченого ч. 3 ст. 551 ЦК України права на зменшення розміру пені за несвоєчасність виконання зобов'язань з 1958861.90 грв. до 158861.90 грв.
Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором повинен становити 836674.49 грв., яка складається із заборгованості по кредиту і заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 536674.49 грв. та пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 300000 грв., яку з них слід стягнути на користь банку.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів також слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 3654 грв.
Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 525, 526, 530, 551, 554, 612, 616, 1048-1050, 1054 ЦК України суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» вісімсот тридцять шість тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 49 коп. солідарно.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» по одній тисячі вісімсот двадцять сім гривень судових витрат.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.