Справа № 201/382/15-ц
Провадження № 2-о/201/22/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді - Браги А.В.,

при секретарі - Ляховій І.В.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи, - Новикова С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження №201/382/15ц за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки, без укладення шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2015 року ОСОБА_1, в порядку окремого провадження, звернувся до суду з вищезазначеною заявою про встановлення юридичного факту, в якій заявник просила суд, з урахуванням уточнень, встановити факт її постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 30 листопада 2001 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявленого ОСОБА_1 послалась на те, що з 20 листопада 1996 року вона проживала разом з ОСОБА_3 і вела з ним спільне господарство, але в зареєстрованому шлюбі вони не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 44 роки помер ОСОБА_3 Як зазначає заявник, вона з померлим прожила разом майже 18 років. З огляду на те, що спільних дітей заявник з ОСОБА_3 не мали, через що реєструвати шлюб не поспішали. Так, проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 та ведення з ним спільного господарства підтверджується тим, що вони були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1. Квартира, в якій вони разом проживали, знаходиться в житлово-будівельному кооперативі № 236, належить заявнику та її матері на праві власності. ОСОБА_1 зареєстрована в цій квартирі з 29 листопада 1996 року, а ОСОБА_3 - з 30 листопада 2001 року. На адресу заявника на ім'я ОСОБА_3 надходила поштова кореспонденція. Заявник з померлим, як родина вели спільний побут та разом відпочивали, про що маються чисельні фотографії. В домашньому архіві збереглися письмові докази з відображенням адреси проживання цивільного чоловіка заявника, зокрема свідоцтво про участь у Пенсійному фонді банківського управління пайового типу від 04 вересня 2003 року, амбулаторна карта з обласної клінічної лікарні ім. Мечникова, довіреність на експлуатацію автомобіля від 22 лютого 2008 року, лист з МВС України Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 29 листопада 2010 року, додаткова угода до договору про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку від 21 жовтня 2013 року та інші. Окрім того, факт сумісного заявника з ОСОБА_3 проживання та ведення з ним спільного господарства підтверджують також сусіди: ОСОБА_4 (квартира НОМЕР_2), ОСОБА_5 (квартира НОМЕР_3), ОСОБА_6 (квартира НОМЕР_4), ОСОБА_7 (квартира НОМЕР_5), ОСОБА_8 (квартира НОМЕР_6), про що була надана довідка № 39 від 05 грудня 2014 року з ЖБК № 236. Встановлення факту проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю необхідне заявнику для одержання компенсації на випадок смерті працівника Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу «Украерорух», де її цивільний чоловік працював водієм. Така компенсація передбачена Колективним договором підприємства, зокрема, статтею про соціальні гарантії, пільги та компенсації на випадок смерті.

Заявник в судовому засіданні подану нею заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити, з підстав, викладених в ній та згідно доказів, наявних в матеріалах справи.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечувала.

Вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 124 ч. 2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 235 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дані положення ст.ст. 235, 256 ЦПК України кореспондуються з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, відповідно до якого в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 3 СК України унормовано, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в квартирі АДРЕСА_1 з 29 листопада 1996 року зареєстрована ОСОБА_1, а з 30 листопада 2001 року - ОСОБА_3, що підтверджується даними паспорту ОСОБА_9 та ОСОБА_3, а також довідкою Житлово - будівельного кооперативу № 236 від 05 грудня 2014 року № 39 (а.с. 8).

Окрім того, вищевказана адреса проживання померлого ОСОБА_3 також підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвом про участь у Пенсійному фонді банківського управління пайового типу від 04 вересня 2003 року, амбулаторною картою з обласної клінічної лікарні ім. Мечникова, довіреністю на експлуатацію автомобіля від 22 лютого 2008 року, листом з МВС України Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 29 листопада 2010 року, додатковою угодою до договору про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку від 21 жовтня 2013 року (а.с. 9 - 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерті НОМЕР_1 від 11 червня 2014 року, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 7).

Відповідно до довідки Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 12 лютого 2015 року №6.6.8-19, ОСОБА_3 дійсно працював у Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 05 грудня 2001 року (наказ № 388/0 від 05 грудня 2001 року) на посаді водія автотранспортних засобів та був виключений зі списків Дніпропетровського РСП у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 (наказ №641/о від 13 червня 2014 року) (а.с. 35).

Відповідно до п. 4.1 Колективного договору Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, у випадку смерті працівника підприємство гарантує надання матеріальної допомоги у загальному розмірі 20-ти посадових окладів померлого працівника - одному з членів його сім'ї, а саме: дружині / чоловіку (шлюб зареєстровано), повнолітньому сину, дочці, батькам працівника (а.с. 33 - 34).

Згідно протоколу засідання комісії з визначення права на грошову допомогу відповідно до Програми соціального захисту працівників Украероруху від 16 липня 2014 року було встановлено, що після розгляду наданих ОСОБА_1 документів, враховуючи факт тривалого спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1, спільного ведення господарства, численних свідчень, що підтверджують цей факт, та свідчень про те, що не тільки з таких критеріїв як майно та прописка, а й з погляду на їх особисті відносини вони складали справжню родину - комісія прийшла до висновку надати цивільній дружині ОСОБА_3 - ОСОБА_1 матеріальну допомогу у розмірі 20 посадових окладів померлого працівника відповідно до п. 4.1.1 частини ІІ Програми соціального захисту Колективного договору Украероруху - після визначення у судовому порядку факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та дружини ОСОБА_3 та ОСОБА_1; додаткову матеріальну допомогу на поховання у розмірі 5000,00 гривень відповідно до

п. 4.1.5 частини ІІ Програми соціального захисту Колективного договору Украероруху (а.с. 37 - 38).

Окрім цього, ОСОБА_1 на підтвердження факту постійного проживання з ОСОБА_10 однією родиною, як подружжя надала суду їх спільні фотографії, листи на ім'я померлого та інші докази, що наявні в матеріалах справи (а.с. 9, 16 - 17).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжених після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявник дійсно проживала спільно з ОСОБА_3, як подружжя, були пов'язані спільним побутом, веденням господарства, мали спільні права та обов'язки, що притаманно шлюбним стосункам чоловіка та жінки.

З огляду на те, що даним рішенням суду встановлюється юридичний факт постійного проживання заявника та ОСОБА_3 однією родиною, як подружжя, а отже рішення суду може бути використане заявником у правовідносинах, що виходять за межі отримання заявником грошових коштів, належних для виплати після смерті ОСОБА_3 за місцем його роботи, та може бути використано, зокрема у правовідносинах, що випливають з питань спадкування після померлого, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявника в частині періоду спільного проживання частково з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 01 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном.

За викладеного, суд дійшов висновку, що можливим є встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю, як подружжя без укладення шлюбу за період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без укладення шлюбу, з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе судові витрати у справі понесені заявником при звернення до суду у сумі 121, 80 гривень стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки, без укладення шлюбу, - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті вимоги, - відмовити.

Судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 121, 80 гривень, сплачені заявником при зверненні до суду з заявою стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя : А.В. Брага