Справа № 450/1999/14-ц Провадження № 2/450/686/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2015 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Стельмащук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом Прокурора Личаківського району м. Львова, в інтересах держави в особі Львівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

18.07.2014 року прокурор Личаківського району м. Львова звернувся в суд в інтересах Львівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 102 557,98 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.12.2000 року між Львівським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_1 укладено договір № 7, відповідно до якого Позивач надав пільговий кредит у сумі 25 тис. грн. на 10 років, під 3% річних для завершення будівництва житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1. 29.09.2003 між позивачем та відповідачем укладено договір № 6, відповідно до якого позивач надав пільговий кредит у сумі 10 тис. гри. на 5 років, під 3% річних для завершення будівництва житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1. Кредит забезпечено договором заповіту, договором оренди частки (паю) будинку в АДРЕСА_1. Відповідно до п.2.2.2 вищезазначених договорів, позичальник зобов'язуєгься погашати кредит рівними частками грошовими коштами щорічно в термін до 25 та 30 листопада кожного року; Відповідно до п.3.2. договорів, позичальник сплачує неустойку в розмірі 0,5% від суми не внесеного платежу за кожен день прострочки та дати кінцевого погашення кредиту; Відповідно до п.5.1 договорів, даний договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного погашення кредиту і сплати коштів, передбачених фінансовими санкціями. Згідно з зазначеними кредитними договорами позичальнику надано: 25 тис.грн. - відповідно до кредитного договору №7 від 25.12.2000р. та 10 тис.гри. відповідно до кредитного договору №6 від 29.09.2003р., що підтверджується платіжними дорученнями. З моменту укладення кредитних договорів, позичальник ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконувала. Львівським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було неодноразово надіслано звернення та нагадування позичальникові щодо повернення кредиту (копії додаються). Однак останні були повернуті в зв'язку з відсутністю позичальника за місцем проживання. Заборгованість позичальника перед Фондом станом на 01.07.2014р. становить 102 557.98 грн. (в т.ч. 35000 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

13347,10 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами; 54210,88 грн. - нарахована пеня станом на 01.07.2014р. за несвоєчасне повернення коштів та відсотків).

В судовому засіданні прокурор Стахів М.О. позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені у позові обставини.

Представник позивача Великий І.В. в судовому засіданні позов підтримав також та пояснив, що впродовж часу дії кредитного Договору, позичальник свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконував, на усні і письмові звернення не реагував.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити, додатково пояснила, що позов пред'явлено поза межами строку позовної давності в цілому і окремо по кожному платежу окремо.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 25.12.2000 року між Львівським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_1 укладено договір № 7, відповідно до якого Позивач надав пільговий кредит у сумі 25 тис. грн. на 10 років, під 3% річних для завершення будівництва житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 29.09.2003 між позивачем та відповідачем укладено договір № 6, відповідно до якого позивач надав пільговий кредит у сумі 10 тис. гри. на 5 років, під 3% річних для завершення будівництва житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1.

Впродовж часу дії кредитного договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконувала, на усні і письмові звернення не реагувала. Заборгованість позичальника перед Фондом станом на 01.07.2014р. становить 102 557.98 грн. (в т.ч. 35000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 13347,10 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами; 54210,88 грн. - нарахована пеня станом на 01.07.2014р. за несвоєчасне повернення коштів та відсотків).

Судом встановлено, що угода № 7 про надання кредиту на будівництво житлового будинку укладена 25.12.2000 року, угода №6 про надання кредиту на будівництво житлового будинку укладена 29.09.2003 року, що підтверджується платіжними дорученнями.

По угоді № 7 термін виконання такої зазначено до 01.01.2011 року. По угоді № 6 термін виконання зобов'язань кредитором зазначено до 01. 2008 року.

Разом з тим встановлено, що зобов'язань відповідач не виконував.

В п. 2.2.2. кредитних договорів №7 від 25.12.2000 року та кредитного договору № 6 від 29.09.2003 року передбачено його виконання частинами. В зв'язку з тим початок перебігу строку позовної давності для стягнення кредиту і неустойки є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, і відповідно загальна позовна давність застосовується до кожного щорічного простроченого платежу, який був визначений договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України, передбачено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено(позовна давність), встановлено у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Судом встановлено, що позивач звернувся із вказаним позовом 18.07.2014 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України передбачено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні настоює на застосуванні строку позовної давності, та вказує, що відповідно до вимог п. 4 ст. 267 ЦК України пропуск строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, з позовної заяви вбачається, що позивач звертається із позовом з пропуском строку позовної давності. При цьому жодних поважних причин пропуску строку позовної давності не наводить.

У відповідності до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачем не наводиться причини поважності звернення до суду із спливом строку позовної давності, а тому суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову Прокурора Личаківського району м. Львова, в інтересах держави в особі Львівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Враховуючи викладене, та керуючись статтями 8, 10, 11, 212, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 16, 256, 257, 260, 266, 267, 386 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Прокурора Личаківського району м. Львова, в інтересах держави в особі Львівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук