Єдиний унікальний номер 243/5552/15-ц Номер провадження 22-ц/775/879/2015
Головуючий у 1 інстанції Мірошниченко Л.Є.
Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Канурної О.Д., Постолової В.Г.

за участю секретаря Макотченко А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання припиненою та розірвання угоди про надання послуг правової допомоги, сплаченої по угоді суми, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2015 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання припиненою та розірвання угоди про надання послуг правової допомоги, сплаченої по угоді суми, відшкодування моральної шкоди відмовлено,- та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильні, нерозумні висновки суду, оскільки вони суперечать наданим матеріалам і були зроблені судом з порушенням вимог закону, норм матеріального та процесуального права, грубе порушення прав законних прав позивача; апелянт вважає, що висновок суду про повне виконання відповідачем договору ґрунтується на припущеннях та нічим не доведений; при цьому суд не врахував, що згідно Закону України «Про захист прав споживачів» обовязок доказування у справах цієї категорії покладається на продавця (виконавця послуг); в грубе порушення вимог Закону суд зажадав від нього, як споживача, доказування того, що повинен доказувати згідно Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач; суд не врахував те, що відповідачем не надано будь-яких документів та інших доказів на підтвердження виконання договору про надання правової допомоги, у звязку з чим у суду були відсутні підстави вважати, що відповідачем був виконаний договір; суд порушив та не застосував норми зовнішньодержавного права, а саме: статті 6,13,14 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини стосовно права на справедливий судовий розгляд справи, статтю 8 Загальної декларації прав людини, статті 2 та 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

У судове засідання апеляційного суду сторони не зявились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином: апелянт ОСОБА_1 телефонограмою, яка зареєстрована у журналі телефонограм №1 за №1317 від 17 листопада 2015 року.

Повідомлення про час і місце розгляду справи для відповідачки ОСОБА_2, місцем реєстрації якої є м.Горлівка, куди поштові відправлення не приймаються, розміщено на веб-сайті Апеляційного суду Донецької області. Згідно довідки помічника судді зазначений позивачем телефон відповідачки (06242) 4-33-24 не відповідає, а телефон 050-883-11-80 не обслуговується.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була укладена угода, з якої вбачалось, що довіритель (ОСОБА_1І.) поручає, а представник (ОСОБА_2А.) бере на себе обовязок надавати юридичну допомогу в обємах та на умовах, передбачених даною угодою.

Умовами договору про надання правової допомоги громадянину від 21 березня 2008 року (пункт 2 угоди) передбачено, що захисник приймає на себе виконання наступних робіт: юридичні консультації та правова допомога довірителю в питанні: стягнення моральної шкоди з Фонду СНС ш. «ім ОСОБА_3»; збір необхідної документації; підготовка документів для звернення до суду; представництво інтересів в суді першої та другої інстанції.

В свою чергу довіритель забезпечує свого представника своєчасно усім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених дійсним договором, в тому числі документами в витребуваній кількості примірників (пункт 3.1 Угоди).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача в своїй позовній заяві на те, що результатом угоди зі ОСОБА_2 повинно було бути отримання ним грошової компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків з Фонду соціального страхування та з шахти ім. Ю.О. Гагаріна у результаті надання ОСОБА_2 правової допомоги не відповідає умовам угоди, оскільки такий результат не викладений у змісті угоди; крім того, суд виходив з відсутності підстав для припинення та розірвання угоди, оскільки позивачем не надано будь-яких документів та інших доказів на підтвердження його доводів стосовно бездіяльності відповідачки по виконанню договору про надання правової допомоги за угодою.

Такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи 21 березня 2008 року між ОСОБА_1 («довіритель»), з однієї сторони і субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, яка працює на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № від 2006 року, виданого виконавчим комітетом Горлівської міської ради («представник»), з іншого боку, була укладена угода «про надання правової допомоги громадянину», предметом якої зазначено: довіритель доручає, а представник приймає на себе обовязок надавати юридичну допомогу в обємі і на умовах, передбачених цим договором.

У пункті 2.1 - «Обовязки захисника» зазначено: захисник приймає на себе виконання наступних робіт: 2.1.1. Юридичні консультації і правова допомоги довірителю з питань стягнення моральної шкоди з Фонду СНС ш. «ім.. ОСОБА_3»; 2.1.2. збір необхідної документації; 2.1.3. підготовка документів для звернення до суду; 2.1.4. представлення інтересів в суді 1й і 2й інстанції. Пунктом 3.1 передбачено, що довіритель забезпечує свого представника своєчасно усім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених цим договором, в тому числі документами в необхідній кількості екземплярів. Відповідно до п. 4.1 за виконану роботу довіритель зобовязується виплатити захиснику гонорар у розмірі, визначеному за згодою сторін (додаток 1). У додатку №1 (зворотна сторона угоди) зазначено: «оплачено гонорар в сумі одна тисяча грн.; оплачено вартість пакета документів в сумі тристо грн.»

Звертаючись до суду з позовом позивач обґрунтовував свої позовні вимоги положеннями ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з п.2 ч.1 ст. 19, ч.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів того, які саме дії чи бездіяльність допустила ОСОБА_2, які ввели його в оману чи є агресивними.

Доданий до матеріалів справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не може бути належним доказом зазначених обставин, оскільки в ньому зазначені прізвище Кушек і місце її проживання - м. Горлівка, Центрально-Міський район, проспект Перемоги, б. 99, кв. 21, в той час як позивачем дані відповідача є іншими.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався також на те, що результатом виконання угоди ОСОБА_2 повинно було бути отримання ним грошової компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків з Фонду соціального страхування та з шахти ім.. ОСОБА_3 (м. Горлівка) у результаті надання йому правової допомоги. Але таке обґрунтування не можна вважати нечесною підприємницькою діяльністю.

Крім того, із змісту укладеної між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 угоди такий результат як отримання грошової компенсації, як правильно зазначив суд першої інстанції, не передбачений.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що послуги правової допомоги по угоді з 21 березня 2008 року і по даний час ОСОБА_2 не надавалися, у звязку з чим просив визнати таку угоду припиненою та розірвати її з посиланням на положення ст.ст. 525, 526, 530 та 611 ЦК України, відповідно до яких зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, а в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Проте, як вбачається із угоди, нею не передбачені правові наслідки порушення зобовязання.

А відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регулює права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуг або робіт, що залишилися.

Таким чином, зазначеним Законом не передбачено розірвання договору у разі його невиконання у повному обсязі або його припинення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд в порушення процесуального законодавства зажадав від нього, як споживача, доказування того, що повинен доказувати відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач, не є підставою вважати рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки не впливають на висновок суду щодо застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про повне виконання відповідачем договору ґрунтується на припущеннях також є безпідставним, оскільки такий висновок в рішенні суду відсутній.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи позивача, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про недоведеність обставин, викладених позивачем у позовних вимогах. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам законодавства, яке регулює правовідносини, які виникли між сторонами.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1, 308, 314 ч.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: