Справа № 712/2272/13-ц
Провадження № 2/712/152/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді - Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського міського голови Одарича С.О., Виконавчого комітету Черкаської міської ради про стягнення премії і компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Черкаського міського голови Одарича С.О., Виконавчого комітету Черкаської міської ради про стягнення премії і компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, посилаючись на те, що розпорядженням міського голови Волошина А.Б. від 24.09.2003 року № 423-р(к) «Про прийняття на службу та призначення ОСОБА_1» вона була прийнята на службу та призначена на посаду начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради з 24 вересня 2003 року, а розпорядженням міського голови від 27.10.2003 року № 442-р(к) «Про присвоєння рангу ОСОБА_1» їй було присвоєно 9 (дев'ятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування з 24 жовтня 2003 року.

Розпорядженням міського голови Одарича С.О. від 08.02.2008 року № 45-р(к) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за неналежне виконання своїх службових обов'язків та ігнорування виконання доручень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.05.2008 року по адміністративній справі № 2а-220/08 року за позовом ОСОБА_1 до Черкаського міського голови Одарича С.О. про визнання дій Черкаського міського голови неправомірними та визнання не чинним його розпорядження від 08.02.2008 року № 45-(р) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» визнано розпорядження Черкаського міського голови про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 від 08.02.2008 року № 45-(р) протиправним та скасовано його.

Пунктом 3 скасованого розпорядження Черкаського міського голови від 08.02.2008 року № 45-(р) було встановлено, що протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення та преміювання до працівника не застосовуються.

Відповідно до листа виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.02.11 року № 663-2 позивачка була позбавлена премії у сумі 931,15 грн.

З питання виплати премії позивачка неодноразово зверталася до відділу кадрової роботи, відділу правового забезпечення та відділу судового супроводу виконавчого комітету, які за своїми функціональними обов'язками мають контролювати виконання рішень суду із трудових спорів та готувати проекти розпоряджень про їх реалізацію. Проте, вони переадресовували її один до одного та зволікали час, а потім відмовили і рекомендували звернутися до суду.

23.05.2012 року і 23.07.2012 року позивачка письмово зверталася до міського голови Одарича С.О. з проханням виплатити премію сумі 931,15 грн. та суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати відповідно до постанови КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати».

Проте, їй було безпідставно відмовлено. Право позивачки на отримання вищевказаної премії визнала і територіальна державна інспекція праці у Черкаській області, яка встановила, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.05.2008 року розпорядження Черкаського міського голови від 08.02.2008 року № 45-(р) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» визнано протиправним та скасовано його, а інші документи, які свідчать про невиконання позивачкою своїх посадових обов'язків відсутні.

Позивачка вказувала, що сума компенсації втрати частини грошових доходів узв'язку з порушенням термінів їх виплати ОСОБА_1 за 2008-2012 роки складає 272,84 грн. (двісті сімдесят дві гривні 84 копійок), а саме: 2008 рік - 168,32 грн.; 2009 рік - 111,74 грн.; 2010 рік - 95,92 грн.; 2011 рік - 57,73 грн.; 2012 рік - 7,45 грн.

02 грудня 2008 року розпорядженням міського голови Одарича С.О. № 331-р(к) «Про звільнення ОСОБА_1» позивачка була звільнена з роботи за відсутність на роботі 26 листопада 2008 року в період з початку робочого дня до 12 годин 55 хвилин, тобто безперервно більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин (пункт 4 статті 40 КЗпП України).

В порушення статті 116 КЗпП України в день звільнення і до цього часу премія у сумі 931,15 грн. позивачці не виплачена.

Згідно з довідкою департаменту забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.03.2009 року № 51 середня заробітна плата начальника управління економіки виконавчого комітету на час звільнення складала 4157,60 грн.

Таким чином, сума виплати складає 216098,58 грн.

Просила суд зобов'язати Черкаського міського голову Одарича С.О. видати розпорядження про виплату премії ОСОБА_1 у сумі 931,15 грн., суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 272,84 грн., середній заробіток за час затримки суми, належної працівникові при звільненні за період з 02.12.2008 року по 31.03.2013 року у розмірі 216098,58 грн.; стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 суму премії у розмірі 931 гривню 15 копійок; стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 272 гривні 84 копійки; стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки суми, належної працівникові при звільненні за період з 02.12.2008 року по 31.03.2013 року 216098,58 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати (премії), суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати та суми середнього заробітку за час затримки суми, належної працівникові при звільненні у розмірі середньої заробітної плати; стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

19 грудня 2015 року ОСОБА_1 скерувала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила виключити із позовних вимог п. 7 «Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати (премії), суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати та суми середнього заробітку за час затримки суми, належної працівникові при звільненні у розмірі середньої заробітної плати.»

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, визначених у позові. Просила суд позовні вимоги задоволити.

Представники відповідача позов не визнали, вважали його безпідставним, скерували до суду заперечення, які приєднані до матеріалів справи. В позові просили суд відмовити.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням міського голови Волошина А.Б. від 24.09.2003 року № 423-р (к) «Про прийняття на службу та призначення ОСОБА_1» позивач була призначена на посаду начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради з 24 вересня 2003 року.

Розпорядженням міського голови від 27.10.2003 року № 442-р(к) ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування з 24 жовтня 2003 року. Цим же розпорядженням встановили здійснювати преміювання відповідно до її особистого вкладу в загальні результати роботи у розмірі ? місячного фонду заробітної плати.

Розпорядженням міського голови від 08.02.2008 року № 45-р(к) ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за неналежне виконання своїх службових обов'язків та ігнорування виконання доручень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Пунктом 3 розпорядження встановлено, що протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення та преміювання до працівника не застосовуються.

Згідно вимог ст. 151 ч. 3 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2008 року у адміністративній справі № 2а-220/08 за позовом ОСОБА_1 до Черкаського міського голови Одарича С.О. про визнання дій Черкаського міського голови неправомірними та визнання не чинним його розпорядження від 08 лютого 2008 року № 45-(р) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» зазначене розпорядження міського голови визнано протиправним та скасовано.

Розпорядженням міського голови від 02.12.2008 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

23 травня 2012 року і 23 липня 2012 року позивач зверталася до міського голови Одарича С.О. із заявами про виплату їй премії в сумі 931,15 грн. та суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати відповідно до постанови КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати».

Листом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 22 серпня 2012 року № 4584-2, 4583-2 позивачеві було відмовлено у виплаті премії.

У листі територіальної державної інспекції праці у Черкаській області зазначено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2008 року розпорядження Черкаського міського голови від 08 лютого 2008 року № 45-(р) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1» визнано протиправним та скасовано, а тому, враховуючи дане рішення суду та відсутність інших документів, які свідчать про невиконання позивачем своїх посадових обов'язків, ОСОБА_1 має право на одержання заохочувальної виплати.

Частиною 2 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів» надано право керівникам органів місцевого самоврядування здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи.

Скасування розпорядження міського голови про застосування дисциплінарного стягнення не має наслідком автоматичного нарахування і виплату премії. Роботодавець наділений правом переглядати розмір премії кожного працівника, залежно від його особистих показників ефективності і якості виконання роботи.

На момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 була поновлена на роботі, трудовий договір продовжував діяти.

Посилання позивачки на лист Територіальної державної інспекції праці у Черкаській області, суд не може взяти до уваги оскільки посилання інспекції на «враховуючи дане рішення суду та відсутність інших документів, які свідчать про невиконання своїх посадових обов'язків, Ви маєте право на одержання заохочувальної виплати» оскільки премія виплачується не за виконання своїх обов'язків, а за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складає:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Виходячи з положень ст. 3 вказаного Закону, державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання є мінімальна заробітна плата, розмір якої встановлюється законодавчо, при цьому до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Тобто, обов'язковою виплатою, що здійснюється роботодавцем працівнику, є лише виплата основної заробітної плати.

Також, відповідно до ст. 5 того ж Закону, організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Відповідно до Закону України «Про колективні договори та угоди» та ст. 10 КЗпП України, в цілях регулювання виробничих, трудових та соціально-економічних відносин та погодження інтересів працівників та власника підприємства на підприємстві укладається колективний трудовий договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 зазначеного Закону та ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій, рекомендованими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 січня 2003 року № 23, премія це основний вид додаткової, понад основну заробітну плату, винагороди, яка виплачується працівникам за результатами їх трудової діяльності та виробництва в цілому за показниками та умовами оцінки цих результатів, визначеними підприємством.

Відповідно до Колективного договору між адміністрацією виконавчого комітету Черкаської міської ради та профспілковим комітетом працівників апарату виконавчого комітету Черкаської міської ради від 15.03.2006 року розділі ІV «Оплата праці» Адміністрація забезпечує: п. 4.1.5 Здійснювати преміювання працівників (посадових осіб місцевого самоврядування та службовців) відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також державних і професійних свят та ювілейних дат в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі не менше 25 відсотків з урахуванням окладу, рангу, вислуги, надбавок та економії коштів на оплату праці, а починаючи з січня 2007 року - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше як 100 відсотків посадового окладу та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розмір преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання працівників апарату міської ради та їх виконавчих органів.

В Положенні про преміювання працівників апарату міської ради та виконавчого комітету, його відділів, управлінь, комітетів, служб та групи робітників, не віднесених до апарату управління затвердженого рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.04.2006 року № 578 (який діяв на той момент) в п. 1.1 зазначено, що преміювання працівників здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи за підсумками роботи за місяць, а також до державних і професійних свят. Пунктом 2.5. - Розмір премії залежить також від особистого внеску в загальні результати роботи. Згідно п.2.7. Положення працівники можуть бути позбавленні премії повність або частково за невиконання своїх обов'язків.

Постановою Соснівського райсуду м. Черкаси від 04.01.2011 року позов ОСОБА_1 до Черкаського міського голови про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково, зокрема стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2008 року по 04.01.2011 року в розмірі 112644,67 грн. (з урахування компенсаційних виплат).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 року постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.01.2011 року було скасовано, позов задоволено частково ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника управління економіки Виконавчого комітету Черкаської міської ради з 02.12.2008 року, стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 101232,82 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн., а всього 102232,82 грн.

Виходячи з доказів, наданих сторонами та аналізу законодавства, яке регламентує порядок нарахування та виплату премій, суд доходить до висновку, що визнати вимоги позивачки такими, що вони відповідають чинному законодавству, немає підстав. При цьому суд виходить з того, що за своїм походженням премія відноситься до «інших заохочувальних та компенсаційних виплат», порядок її виплати врегульовується колективним договором, який діє на підприємстві.

Частиною 4 ст. 338 ЦПК України передбачено висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящихся, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ст. 13 Кодексу законів про працю України, …у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: …нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.);

Відповідно до ст. 18 Кодексу законів про працю України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 18.05.2011 року Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради було сплачено ОСОБА_1 103843,38 грн. як середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.12.2008 року по 04.01.2011 року.

З довідок Черкаської міської ради від 01.04.2013 року № 49 та від 20.11.2014 року № 226 вбачається, що відповідно до розпорядження міського голови від 02.12.2008 року № 331-р /к/ з ОСОБА_1 було проведено повний розрахунок з виплатою компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 10224,32 грн.

Таким чином, сума коштів, яка визначена судами до стягнення як середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 була виплачена відповідачем 18.05.2011 року.

Також, ОСОБА_1 кошти в розмірі 121084 грн. виплачені згідно рішенням Черкаської міської ради від 25.07.2013 року № 3-1818, яким внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2012 року № 3-1499 «Про міський бюджет на 2013 рік».

Рішенням Конституційного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 15 жовтня 2013 року в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

У відповідності до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсується за рахунок держави. Відповідачем питання про стягнення понесених судових витрат в судовому засіданні не ставилось.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 10, 13, 18, 47, 116 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 16, 22, 60, 61, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Черкаського міського голови Одарича С.О., Виконавчого комітету Черкаської міської ради про стягнення премії і компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: