У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 квітня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 квітня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що в результаті ухвалення заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2009 року про дострокове стягнення з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»

10 428,65 доларів США, що еквівалентно 80 300,61 грн., заборгованості за укладеним 16 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитним договором, припинилися правовідносини сторін щодо сплати чергових платежів, нарахування та сплати відсотків, комісійних, штрафних санкцій, а вимоги щодо стягнення коштів з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь банку відсотків, пені та комісії за період з 10 березня 2009 року до

16 червня 2009 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано зазначив про сплив строку позовної давності, пославшись на положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, при цьому суд виходив із того, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором було змінено ухваленим у справі заочним рішенням.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк