Провадження №2/761/632/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника позивача: Лапай О.В.

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_3 про стягнення коштів страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2013 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 5 910,00 грн. та судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.05.2012 року по вул. Мельникова в м. Києві ОСОБА_3 пошкодив транспортний засіб "Субару", державний номер НОМЕР_1, якому заподіяв механічні пошкодження. Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем за Договором страхування транспортних засобів №7427562 від 19.01.2012 року. Позивачем на виконання умов договору було здійснено сплату страхового відшкодування у розмірі 5 910,00 грн. на підставі висновку спеціаліста № 36б/05/12 від 30.05.2012 року.

Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати позивачу в порядку регресу суму страхового відшкодування, позивач вимушений був звернутися до відповідача з позовом про стягнення страхового відшкодування на підставі ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування".

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01.07.2013 року позовні вимоги були задоволенні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 01.09.2014 року рішення суду від 01.07.2013 року було скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що вина відповідача у вчиненні зазначених дій не встановлена; відповідач не спричиняв пошкодження зазначеного автомобіля так як не був у зазначеному місці.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, представника відповідача, свідка, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4 Закону України "Про страхування" предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до договору СТД №7427562 страхування транспортного засобу від 19.01.2012 року, укладеного між ПрАТ "СК "АСКА" та ОСОБА_4 було застраховано автомобіль "Субару", державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ №36Б/05/12 від 30.05.2012 року, матеріальний збиток, завданий автомобілю Субару державний номер НОМЕР_1 складає - 3 890,05 грн.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві від 10.05.2012 року, як на підставу встановлення вини відповідача.

Як вбачається з постанови, 06.05.2012 року по вул. Мельникова в м. Києві, ОСОБА_3 переходячи дорогу, пошкодив транспортний засіб "Субару", державний номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач не вчиняв дії, які зазначені в постанові так як не перебував 06.05.2012 року на вул.Мельникова в м.Києві.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 - власниця автомобіля Субару державний номер НОМЕР_1, як свідок пояснила, що її автомобіль пошкодив чоловік, який дійсно назвався ОСОБА_3, але це був не ОСОБА_3 - відповідач, а інший чоловік.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1958 року народження, що підтверджується копією його паспорту, а особа, яка 06.05.2012 року при наданні пояснень працівникам міліції назвалась ОСОБА_3, 1956 року народження (при тому, що з матеріалів справи не вбачається, що його особу було встановлено за паспортом).

Частина 4 статті 61 ЦПК України передбачає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Представник позивача в судовому засіданні наполягала, що саме відповідач спричинив пошкодження автомобілю, проте від призначення експертизи підпису та почерку ОСОБА_3, які є в матеріалах за заявою ОСОБА_4 відмовилась.

Отже, так як в судовому засіданні представник позивача не надала суду належні та допустимі докази на підтвердження вини відповідача у спричиненні шкоди автомобілю, постанова від 10.05.2012 року не є належним доказом вини у розумінні ч.4 статті 61 ЦПК України, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 979,980,993,1191,1194ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 159, 212,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_3 про стягнення коштів страхового відшкодування в порядку регресу - відхилити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула