У Х В А Л А

26 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мазур Л.М., Маляренка А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 30 жовтня 2002 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у борг 50 000 грн 00 коп. зі строком повернення до 31 грудня 2005 року, що підтверджується відповідною борговою розпискою. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з повернення боргу ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 50 000 грн 00 коп. та судові витрати в сумі 500 грн 00 коп.

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що коштів по зазначеному договору позики він не отримував, не заперечуючи при цьому сам факт підпису розписки, у зв'язку з чим просив визнати розписку від 30 жовтня 2002 року недійсною.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики в розмірі 50 000 грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 500 грн 00 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 травня 2014 року залишено без змін.

У січні 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: ч. 1 ст. 256, ст. ст. 257, 1046-1050 ЦК України.

У прохальній частині заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2014 року ОСОБА_3 просить поновити строк на подання вказаної заяви.

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява, а тому заява ОСОБА_3 подана в передбачені цією статтею строки.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права заявник посилається на:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2014 року в справі за позовом про стягнення боргу та зустрічним позовом про визнання розписки недійсною, якою оскаржувані рішення в частині задоволення первинних позовних вимог скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції, а в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог оскаржувані рішення залишено без змін;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року в справі за позовом про стягнення боргу та зустрічним позовом про визнання розписки недійсною, якою ухвалу апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про задоволення первинних позовних вимог скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а в іншій частині ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Пунктом 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що встановлений ст. 355 ЦПК України перелік підстав для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень у цивільних справах є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Неоднакове застосування норм процесуального права не може бути підставою для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Зі змісту наданих у приклад неоднакового застосування норм матеріального права копій ухвал суду касаційної інстанції вбачається, що судові рішення скасовано в частині первинних позовних вимог, а справи в цій частині передано на новий судовий розгляд, тому посилання на ухвали суду касаційної інстанції, якими справи передано на новий судовий розгляд, не є підставою для допуску справи для перегляду Верховним Судом України, оскільки у них не викладені правові позиції щодо застосування норм матеріального права, а вони стосуються процесу доказування, встановлення фактичних обставин, що є застосуванням норм процесуального права.

За таких обставин підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права не вбачається, а тому справа не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко