АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: апелянта, позивача ОСОБА_1, його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, третя особа - Відділ у справах міграції та громадянства і реєстрації фізичних осіб у Новоселицькому районі Чернівецької області про скасування реєстрації та виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, третя особа - Відділ у справах міграції та громадянства і реєстрації фізичних осіб у Новоселицькому районі Чернівецької області про скасування реєстрації та виселення. Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

Починаючи з 1990-х років по даний час позивач постійно проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1. Господарство за цією адресою відносилось до колгоспного двору і на даний момент складається з двох будинків, літньої кухні, господарських приміщень, де вже більше п'яти років, окрім позивача, проживають та зареєстровані його батьки : ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які також є членами даного колгоспного двору.

Дочка позивача ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 членами вказаного колгоспного двору не були.

22-ц/794/363/ 2015 р. Головуючий у 1 інстанції Оленчук І.В.

Категорія 43/44 доповідач Перепелюк І.Б.

В серпні 2014 року відповідачі почали без дозволу позивача ОСОБА_1 вселятися у домоволодіння на території двору по місцю проживання позивача.

У вересні 2014 року позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована у господарстві ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому сільської ради від 20.12.2013р.

Наприкінці жовтня 2014 року позивач дізнався, що 14.08.2014р. відповідно до рішення Рідківської сільської ради № 34 п.2 в спірному господарстві був зареєстрований і ОСОБА_3

ОСОБА_1 зазначав, що діями відповідачів та рішеннями Рідківської сільської ради були порушені його житлові права, як співвласника колишнього колгоспного двору.

Позивач просив скасувати реєстрацію ОСОБА_2 та п. 6 рішення виконкому Рідківської сільської ради № 84 від 20.12.2013р.; скасувати реєстрацію ОСОБА_3 та п.2 рішення виконкому Рідківської сільської ради № 34 від 14.08.2014р. та зобов'язати відділ у справах міграції та громадянства і реєстрації фізичних осіб у Новоселицькому районі внести про це відповідні дані; виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приміщень за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, третя особа - Відділ у справах міграції та громадянства і реєстрації фізичних осіб у Новоселицькому районі Чернівецької області про скасування реєстрації та виселення задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що суд не з»ясував наявність родинних відносин між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, неправильно застосував положення ст.156 ЖК України, не з»ясував чи відносилось господарство до категорії колгоспного двору, не звернув увагу на безпідставне посилання позивача на ст.64 ЖК України. Серед доводів апеляційної скарги є і посилання на те, що між сторонами відсутній спір про право та права позивача не порушені.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що реєстрація відповідачів в спірному будинку та їх вселення відбулися з порушенням вимог закону, оскільки не було отримано згоду на це всіх співвласників спірного господарства, зокрема позивача.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в господарстві по АДРЕСА_1, Чернівецької області. Право власності на дане господарство не зареєстровано. В господарстві проживає позивач з дружиною та дитиною, а також батьки позивача.

Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

Встановлено, що вищевказане господарство відносилось до категорії дворів колгоспного двору, що підтверджується довідкою Рідківської сільської ради №802 від 18.09.2014р. В довідці зазначено, що господарство по АДРЕСА_1 відноситься до категорії колгоспного двору, станом з 01.07.1990р. по 31.12.1990р. в ньому проживали : ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_1

Довідкою виконкому Рідківської сільради №804 від 18.09.2014р. підтверджується, що в господарстві по АДРЕСА_1 в період з 2010р. по 2013р. були зареєстровані та проживали : позивач ОСОБА_1 та його батьки ОСОБА_1, ОСОБА_5

В довідці сільради №803 від 18.09.2014р. вказано, що через пожежу, яка виникла в сільській раді з 14 на 15 листопада 2002 року, було знищено ряд документів у тому числі і по господарські книги станом до 1986 року, а також за 1991-1996 роки, протоколи та інші документи.

Те, що господарство відносилось до категорії колгоспних дворів в суді апеляційної інстанції підтвердив позивач, який вказав, що його батько - ОСОБА_1 був колгоспником. Зазначена обставина апелянтом не заперечувалась. Доказів на спростування цього суду не представлено як і не представлено доказів про належність господарства до іншої категорії двору.

Відповідно до ст.ст. 120, 121 ЦК 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції при розгляді справи правильно керувався положеннями ст.ст.156, 64 Житлового кодексу, отже, доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ст.ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідач ОСОБА_2, яка є дочкою відповідача не є членом його сім»ї, оскільки створила нову сім»ю, зареєструвавши шлюб з ОСОБА_3 та не є членом сім»ї ОСОБА_1 за заявою якого була зареєстрована в господарстві. Відповідач ОСОБА_3- чоловік доньки позивача, також не відноситься до членів сім»ї позивача та його батьків.

В спірному господарстві відповідачі раніше не проживали та не були зареєстровані. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закону України "Про власність". На цей момент членами колгоспного двору був позивач та його батьки.

З пояснень позивача та матеріалів справи, зокрема скарги позивача в прокуратуру Новоселицького району, звернення в Новоселицький РВ УМВС України в Чернівецькій області вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склалися неприязні відносини, виникають конфліктні ситуації з приводу вселення відповідачів в будинок по АДРЕСА_1.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у спірному господарстві на підставі п.6 рішення виконавчого комітету Рідківської сільської ради Новоселицького району №86 від 20.12.2013р., а відповідач ОСОБА_3 на підставі п.2 рішення виконавчого комітету Рідківської сільської ради Новоселицького району №34 від 14.08.2014р. за заявами батька позивача ОСОБА_1

Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених наказом МВС України №1077 від 22.11.2012р., для реєстрації місця проживання необхідно подати документи, що підтверджують право на проживання в житлі. У разі відсутності необхідних документів реєстрація здійснюється за згодою власника(співвласників) житла.

Оскільки при реєстрації відповідачів згоди позивача, як співвласника житла отримано не було, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта про відсутність спору про право є безпідставними, оскільки судом встановлено, що реєстрація та вселення відповідачів в господарстві були проведенні без згоди позивача, чим були порушені його права як співвласника господарства.

Враховуючи всі обставини по справі, рішення є законним, обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно :