Справа № 2/359/1508/14 Головуючий у І інстанції Чирка С.С.
Провадження № 22-ц/780/112/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова
Категорія 43 05.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення з житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_1 є попереднім власником даного будинку.

Далі позивачка зазначила, що відповідач після відчуження будинку на її користь у 2000 році, продовжив проживати в даному будинку в якості «квартиранта» і в подальшому 27 лютого 2002 року він був зареєстрований у цьому будинку, як тимчасовий мешканець.

Далі позивач зазначила, що на даний час вона проживає у належному їй будинку разом із своїм сином ОСОБА_3, який з 02 жовтня 2010 року зареєстрований в даному будинку, як член її сім'ї, а після того, як син одружився в будинку також проживає і його дружина з сином ОСОБА_4.

Таким чином, посилаючись на те, що склад її сім'ї вдвічі збільшився, що викликало необхідність у користування всіма приміщенням будинку, у тому числі і тими, що займає відповідач, який не є ні власником будинку, ні членом її сім'ї договорів найму жилого приміщення з ним не укладалось, тому у нього відсутнє право користування будинком,проте на неодноразові звернення з проханням виселитися з належного їй будинку, відповідач ОСОБА_1 продовжує користуватися будинком, тому вона просила суд виселити відповідача в примусовому порядку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року позов задоволено.

Відповідача ОСОБА_1 виселено з жилого будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що висновки суду про те, що він є тимчасовим мешканцем не відповідають дійсності.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того що, позивачка є власником будинку, яка не перебуває у договірних відносинах та родинних зв'язках із відповідачем, що є підставою для виселення відповідача із будинку, керуючись при цьому ст. 98 ЖК України, ст.818 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 2000 року придбала у відповідача ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.5).

ОСОБА_1 є попереднім власником вказаного житлового будинку, проте після відчуження будинку з дозволу позивачки, нового власника відповідач продовжив проживати в будинку і з 27 лютого 2002 року з дозволу позивачки був зареєстрований в будинку (а.с.9-11).

Пред'являючи позов, позивачка посилалася на те, що вона дозволила відповідачу проживати у спірному будинку тимчасово і коли звернулась до нього з вимогою виселитися, він відмовився.

Права власника житлового будинку визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки позивачка є власником спірного житлового будинку, а відповідач є колишнім власником, не є членом сім'ї позивачки, не перебуває з нею у договірних відносинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про його виселення з будинку. При цьому, крім норм ЦК України, які регулюють захист права власності, районний суд правильно застосував положення ст. ст. 98 ЖК України, які передбачають підстави виселення, зокрема тимчасових жильців, оскільки після того, як особа позбулась права власності, вона стала тимчасовим мешканцем.

Посилання апелянта на те, що він проживав однією сім'єю з позивачкою і вона шахрайським шляхом заволоділа спірним будинком не підтверджується матеріалами справи та доказів цього апелянт не надав, навпаки із справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного будинку, встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу, визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю, поділ житлового будинку й рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2012 року, яке набрало чинності, у задоволенні його позову було відмовлено.

Таким чином, оскаржуване рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на ст.818 ЦК України, як на підставу задоволення позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :