У Х В А Л А

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М., Яреми А.Г., -

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця-57", треті особи: реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції, товариства з обмеженою відповідальністю "Кін-так", ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним рішення установчих зборів та визнання недійсним державної реєстрації об'єднання співвласників,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне скарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року та відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ці судові рішення.

14 травня 2015 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року, яка постановлена у зазначеній справі, з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 6 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", статті 385 ЦК України та статті 3 ЦПК України, а також з підстави невідповідності цього судового рішення викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року та від 26 лютого 2014 року, на постанови Вищого господарського суду України від 11 грудня 2012 року, від 27 червня 2013 року, а також на постанови Верховного Суду України від 30 січня 2013 року і від 29 жовтня 2014 року, які постановлені у справах з подібних правовідносин.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

ОСОБА_4 пропущено строк подання заяви про перегляд судових рішень, однак заявник ставить питання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин його пропуску.

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин, що стверджується наявними у заяві доводами.

Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень. При цьому суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, виходили з того, що на момент прийняття оскаржуваного рішення він не мав майнових прав на квартиру в будинку, де створено ОСББ, оскільки її власником став пізніше, а тому створенням ОСББ у 2011 році його права не порушувалися; наведені ОСОБА_4 доводи, що на момент проведення установчих зборів ОСББ їх учасники не були власниками квартир, а мали лише майнові права на квартири, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення ОСББ від 14 грудня 2011 року, оскільки діючим законодавством не передбачена необхідність перевірки державним реєстратором обставин виникнення права власності в осіб, що брали участь у створенні ОСББ.

Порівняння змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року і від 26 лютого 2014 року та постанов Вищого господарського суду України від 11 грудня 2012 року та від 27 червня 2013 року, наданих заявником як приклад, та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року, яка є предметом перегляду, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Зміст зазначених ухвал не свідчить і про неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, оскільки в них не міститься висновок, що судами касаційної інстанції переглядались судові рішення, які перешкоджають подальшому провадженню у справі або які прийняті з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ. При цьому судове рішення суду касаційної інстанції, яке переглядається, не перешкоджає провадженню у справі, спір вирішено відповідно до правил підсудності, визначених у Розділі ІІІ, Главі 1 ЦПК України, та компетентним судом.

Постанови Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-168 цс 12 і від 30 січня 2013 року у справі № 6-152 цс 14 ухвалені у справах з іншим суб'єктним складом та предметом позову, ніж у справі, судове рішення у якій просить переглянути заявник, тому не є прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фортеця-57", треті особи: реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції, товариства з обмеженою відповідальністю "Кін-так", ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним рішення установчих зборів та визнання недійсним державної реєстрації об'єднання співвласників за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема