РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2015 року Франківський районний суд м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Каленчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3 особи УДАІ ГУМВСУ у Львівській області про визнання договору удаваним та стягнення суми ,-

в с т а н о в и в

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль, 23.05.2013 року уточнивши позов, просять стягнути реальні збитки від продажу спірного автомобіля в сумі 7000 доларів США, посилаючись на те, що у жовтні 2005 року ним та його сином ОСОБА_2 був придбаний по дорученню автомобіль Хонда Аккорд ,1993 р. випуску, р.н. НОМЕР_1, в ОСОБА_4 за 7000 доларів США. 07.05.2007 року автомобіль вилучили працівники ДАІ по підозрі про викрадення за заявою ОСОБА_5 Відносно цього факту працівниками Жидачівського РВМ було порушено кримінальну справу № 117-382 за ч.1 ст. 190 КК України. Дана кримінальна справа 01.11.2012 року була закрита Жидачівським РВ, а матеріали щодо фальсифікації біржової угоди були виділені у окреме провадження та направлені за підсудністю до Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о, де ОСОБА_1 визнано потерпілою стороною. 15.06.2011 року Снятинський районний суд Івано-Франківської області визнав недійсною біржову угоду № АЛ 017307 від 27.11.2003 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про купівлю-продаж автомобіля, як такого, що вибув з володінння поза його волею на підставі фіктивних документів. Приймаючи до уваги правові наслідки недійсності правочину, скасованої біржової угоди, згідно якої власником автомобіля був ОСОБА_3 та встановлення права власності за ОСОБА_6, просять стягнути з ОСОБА_4.в їх користь 7000 доларів США реальних збитків, понесених за купівлю спірного автомобіля.

21.07.14р.уточнили позовні вимоги та просять стягнути з ОСОБА_4середню ринкову ціну автомобіля «Хонда Аккорд» станом на 7.05.2007р.в сумі 6615 доларів США,що еквівалентно 77329,35грн.

16.09.14р.та 04.11.14р.позивачі подали заяву в порядку ст..31 ЦПК України, згідно якої просять визнати договір доручення удаваним,застосувати до нього правила,що регулюють договір купівлі-продажу та стягнути з ОСОБА_3.в користь ОСОБА_26000доларів США,що еквівалентно 77700 грн.,згідно курсу НБУ станом на 3.11.14р.,посилаючись на те,що згідно біржової угоди від 25.01.03р. ОСОБА_3купив у ОСОБА_6автомобіль Хонда Аккорд ,1993 р. випуску,24.03.04р.від імені ОСОБА_3видано генеральну довіреність ОСОБА_4на право користування та розпорядження цим автомобілем.В жовтні 2005р.між ОСОБА_4та ОСОБА_1досягнуто домовленість щодо відчуження автомобіля,згідно з якою ОСОБА_4,діючи від імені ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 вказаний автомобіль,а ОСОБА_1передав йому кошти в сумі 7000доларів США.Вказане у зв»язку з фінансовими труднощами та неможливістю здійснити необхідні платежі було оформлено договором доручення, на підставі якого ОСОБА_4видав ОСОБА_1.в порядку передоручення довіреність від 18.10.05р.на право користування і розпорядження автомобілем,строком на 3 роки.Однак, 7.05.07р. автомобіль було вилучено працівниками ВДАІ на підставі заяви ОСОБА_5 15.06.2011 року Снятинський районний суд в Івано-Франківської області визнав недійсною біржову угоду № АЛ 017307 від 27.11.2003 року укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про купівлю-продаж автомобіля та визнав за ОСОБА_6право власності на автомобіль.Таким чином, ОСОБА_3 видавав доручення не будучи власником автомобіля та не маючи на це юридичних прав, про що позивач не знав,сприймав його як законного власника, а отже є добросовісним набувачем.Оскільки,між ОСОБА_1та ОСОБА_3.в особі ОСОБА_4фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля,який вони приховали, оформивши договір доручення з видачею генеральної довіреності,просить визнати договір удаваним,встановити,що фактично укладено договір купівлі-продажу автомобіля, застосувати до нього правила,що регулюють договір купівлі-продажу та стягнути з ОСОБА_3.в користь ОСОБА_26000доларів США,що еквівалентно 77700 грн .,так як таку суму продажу визнавав ОСОБА_4.в ході досудового розслідування по кримінальній справі.

04.08.2015р.позивачі збільшили позовні вимоги в частині стягнення суми,у зв»язку із зміною курсу долара та просять стягнути з ОСОБА_3.в користь ОСОБА_26000доларів США,що еквівалентно 129660грн.,згідно курсу НБУ станом на 31.07.15р.,решту позовних вимог залишили без змін.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення,просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3та його представник проти позову заперечили та пояснили, що ОСОБА_3придбав спірний автомобіль згідно біржової угоди у ОСОБА_6.,деякий час користувався автомобілем, а потім продав його по дорученні ОСОБА_4приблизно за 5000 доларів США.Про те,що автомобіль продано по підроблених документах дізнався із судової справи.ОСОБА_4. від продажу машини ОСОБА_1йому ніяких коштів не передавав, він особисто з ОСОБА_1жодних відносин не мав.Матеріальних претензій до ОСОБА_4він не має.Просять застосувати позовну давність та відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_4та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що власником автомобіля до 2011р.був ОСОБА_3,ОСОБА_4користувався автомобілем по довіреності,в якій крім нього право користування та розпорядження було надано ще й ОСОБА_7ОСОБА_4визнає, що позивач купив автомобіль за 5000-6000доларів США,точної суми не пригадує.ОСОБА_4.продав автомобіль позивачу від імені ОСОБА_3,так як він не був власником автомобіля.Гроші від продажу автомобіля передав ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4.в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив,що згідно генерального доручення,виданого ОСОБА_3 він користувався автомобілем Хонда Аккорд ,1993 р. випуску,який брав для подальшого продажу.Грошей за автомобіль ОСОБА_3він не платив, це зробила інша особа, а він йому згодом віддав сплачений завдаток в сумі приблизно 5000-6000доларів США.Шляхом передоручення він продав автомобіль позивачам, за яку суму точно не пригадує, приблизно 6000доларів США,цим відшкодував свої збитки.

Представник 3 особи у судове засідання не з"явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно увідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 6 п.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом,встановленим законом,який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.3 ЦПК України,кожна особа має право в порядку,встановленому ЦПК України звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Зійснюючи правосуддя,суд захищає права , свободи та інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб,визначений законами України.

Як встановлено судом, відповідно до біржової угоди від 25.01.2003 року № АЛ-017307 автомобіль Хонда Аккорд ,1993 р. випуску на підставі доручення від імені ОСОБА_6 продано ОСОБА_3 та 27.12.2003 року даний автомобіль був зареєстрований на ОСОБА_3 Яворівським МРЕВ ДАІ.

ОСОБА_3 передав право представляти його інтереси на підставі договору доручення ,укладеного між ними в усній формі, в правочині з питань експлуатації, розпорядження та зняття з обліку в органах ДАІ автомобіля Хонда Аккорд ,1993 р. випуску по довіреності від 24.03.2004р. ОСОБА_7 або ОСОБА_4, Вказаною довіреністю ОСОБА_3надав право зазначеним особам представляти його інтереси з питань,пов»язаних з відчуженням автомобіля,одержувати належні йому кошти та ін.

В свою чергу згідно довіреності від 18.10.2005 року ОСОБА_4,який діяв від імені ОСОБА_3.в порядку передоручення,уповноважив ОСОБА_1 або ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_3 в правочині з питань експлуатації, розпорядження належного йому автомобіля Хонда Аккорд ,1993 р. випуску.Дана довіреність видана на підставі договору, укладеного між ними в усній формі,що вбачається з довіреності,посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л. та зареєстрованої в реєстрі за №8294.

В силу ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення,в якому одна сторона зобов»язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони ,яку вона представляє.Представництво виникає на підставі договору,закону.акту органу юридичної особи та з інших підстав,встановлених актами цивільного законодавства.

Як вбачається із положень ст.238 ЦК України,представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів,право на вчинення яких має особа,які він представляє.Представник не може вчинити правочин від імені особи,які він представляє,у своїх інтересах,або інтересах іншої особи,представником якої він одночасно є.

Правові наслідки вчинення правочину представником визначені ст.239 ЦК України,а саме-правочин,вчинений представником,створює,змінює,припиняє цивільні права та обов»язки особи,яку він представляє.

Виходячи з норм ст.244 ЦК України,представництво,яке грунтується на договорі,може здійснюватись за довіреністю.

У судовому засіданні встановлено, що позивачами за автомобіль сплачено ОСОБА_4кошти в сумі 6000доларів США, що стверджено матеріалами кримінального провадження Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області №0000195,внесеного 23.01.13р.до ЄРДР за заявою ОСОБА_1за правовою кваліфікацією ст..190 ч.1 КК України,зокрема, поясненнями ОСОБА_4.в статусі свідка про те,що він продав автомобіль ОСОБА_2 за ціною приблизно 5-6 тис.доларів США та не заперечено відповідачем ОСОБА_4.в судовому засіданні.

Отже судом встановлено, що у жовтні 2005 року ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 фактично придбали автомобіль Хонда Аккорд ,1993 р. випуску р.н. НОМЕР_1 в ОСОБА_4,який діяв від імені власника автомобіля ОСОБА_3 за 6000 доларів США,фактично уклавши договір купівлі-продажу,що відповідав вимогам ст.655 ЦК України щодо передачі товару та оплати за нього, що не спростовано у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2007 року автомобіль вилучили працівники ДАІ по підозрі про викрадення за заявою ОСОБА_5, відносно цього факту 25.05.2007 року працівниками Жидачівського РВ ГУМВСУ у Л/о було порушено кримінальну справу № 117-382 за ч.1 ст. 190 КК України. Постановою від 01.11.2012 року закрито провадження за відсутністю складу злочину, а матеріали щодо фальсифікації біржової угоди були виділені в окреме провадження та направлені за підсудністю до Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о, де ОСОБА_1 визнано потерпілою стороною.

Згідно рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2011 року біржову угоду № АЛ-017307 між 27.12.2003 укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про купівлю-продаж автомобіля "Хонда Аккорд" 1993 року, реєстраційне свідоцтво НОМЕР_3 від 27.10.2001 року визнано недійсною та визнано за ОСОБА_6 право власності на автомобіль "Хонда Аккорд" 1993 року випуску, який зареєстрований на ОСОБА_3 реєстраційний номер НОМЕР_1, виданого Яворівським МРЕВ ДАІ Львівської області 27.12.2003 року.

За договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов»язується передати майно у власність другій стороні,а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму(ст.655 ЦК України).

Відповідно до ст..658 ЦК України,право продажу товару належить власнику товару.Якщо продавець не є його власником,покупець набуває право власності лише у випадку,якщо власник не має права вимагати його повернення.

Із ст..661 ЦК України вбачається,що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах,що виникли до продажу товару,продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки,якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Згідно з ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що між позивачами та ОСОБА_4,який діяв по довіреності від імені ОСОБА_3фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля,договір доручення слід визнати удаваним,як такий,що вчинений з метою приховання договору купівлі-продажу,який насправді вчинено сторонами та застосувати положення ч.2 ст.235 ЦК України.

Враховуючи рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2011р.,яким встановлено,що автомобіль вибув із володіння ОСОБА_6поза його волею,так як він нікому доручення на його відчуження не давав та визнано за ОСОБА_6право власності на автомобіль "Хонда Аккорд" 1993 року випуску, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,вимоги ст.658,661 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Безпідставним є клопотання представника відповідача ОСОБА_3про застосування позовної давності,оскільки, судом встановлено,що строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України,позивачами не пропущено,так як про порушення свого права вони дізнались 07.05.2007р.,а звернулись до суду з позовом 25.05.2007р.Визначення кола відповідачів та зміна позовних вимог є правом позивача, передбаченим ст.31,33 ЦПК України,а тому пред»явлення позовних вимог ,в порядку ст.31 ЦПК України,до відповідача ОСОБА_3 у 2014р.не може розцінюватись судом як подача позову з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України , стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем судовий збір у сумі 162,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати удаваним договір доручення,який було укладено між ОСОБА_3 ,в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, з видачею довіреності від 18.10.2005р. ,посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л. та зареєстрованої в реєстрі за №8294,якою в порядку передоручення,уповноважено ОСОБА_1 або ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_3 в правочині з питань експлуатації, розпорядження належного йому автомобіля «Хонда Аккорд» ,1993 р. випуску.

Визнати,що між ОСОБА_4,який діяв від імені ОСОБА_3,та ОСОБА_1, ОСОБА_2 фактично укладено договір купівлі-продажу автомобіля«Хонда Аккорд» ,1993 р. випуску.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 129 660 грн. 00 коп. збитків та 162,00 грн. судових витрат, а всього 129 822(сто двадцять дев»ять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва