Cправа № 265/6691/14-ц
Провадження № 2/265/121/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді - Костромітіної О. О., при секретарі Симоновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказували на те, що домоволодіння за АДРЕСА_1 в місті Маріуполі належало на праві власності їх дідусеві ОСОБА_4 на підставі договору про право на забудову та безстрокове користування земельною ділянкою від 06 липня 1954 року, яке було забудоване останнім на час шлюбу з ОСОБА_5, у зв'язку із чим є їх сумісною власністю подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивачів ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їх бабуся ОСОБА_6, після смерті якої спадкоємцями першої черги були її син ОСОБА_3, чоловік ОСОБА_4 та позивачі за правом представлення. Спадщину вони всі прийняли, оскільки фактично проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час смерті за адресою АДРЕСА_1. Спадкове майно після смерті бабусі складається з 1/2 частини зазначеного будинку, тобто у вигляді частки у сумісному майні подружжя, яка фактично не була виділена за час життя останньої та на яке вона не отримувала свідоцтво про право власності. Оформити свідоцтво про право на спадщину позивачі не можуть, оскільки після смерті їх дідуся ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірне домоволодіння у цілій частині. Однак, зазначене свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачі просять визнати недійсним в 1/6 частині, оскільки вважають що ним порушено їх право на спадкування після смерті їх бабусі ОСОБА_5 в зазначеній частині. У зв'язку із визнанням свідоцтва частково недійсним, відповідно до уточнених позовних вимог, просять перерозподілити спадкове майно та визнати за ними право власності по 1/12 частині за кожною в порядку спадкування на домоволодіння за АДРЕСА_1 у місті Маріуполі, за відповідачем ОСОБА_3 визнати право власності на 5/6 частини зазначеного будинку.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_7, що діє на підставі угоди про надання правової допомоги, не з'явились, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання відповідач та його представник не з'явилися, від його представника ОСОБА_8 до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (після шлюбу ОСОБА_2) є рідними дітьми ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 26 серпня 2006 року Міським ВДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, прізвище ОСОБА_2 після шлюбу ОСОБА_2.

ОСОБА_10 є рідним сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 21 серпня 1957 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м.Маріуполі.

ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 04 жовтня1968 року (а.с.51 об.)

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1951 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 31 жовтня 1951 року Орджонікідзевським районим РАЦС м.Маріуполя. (а.с.69 об.)

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Орджонікідзевським відділом РАЦС Донецькій області (а.с.10).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області (а.с.10).

Відповідно до ст. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були чоловік ОСОБА_4, син ОСОБА_3, та онучки за правом представлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які фактично прийняли спадщину після смерті останньої, оскільки фактично прийняли її відповідно до ст.1268 ЦК України. Зазначений факт н підтверджується довідкою КСН «Азовець» щодо реєстрації міста проживання ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9), а також копією домової книги на будинок за АДРЕСА_1 (а.с.27-29).

З заявою щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звертався тільки її чоловік ОСОБА_4, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.67-73).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини домоволодіння за АДРЕСА_1 у м.Маріуполі, що встановлено наступними матеріалами справи.

Домоволодіння за АДРЕСА_1 в м.Маріуполь належало на праві власності у цілій частині ОСОБА_4 на підставі договору про право на забудову та безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом нотаріальної контори м. Маріуполь 06 липня 1954 року (а.с.56). Право власності було зареєстровано у БТІ м. Маріуполь, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданого 26 березня 1964 року(а.с.8).

З зазначеного вбачається, що будинок за АДРЕСА_1 в м.Маріуполі, було набуто ОСОБА_4 за час шлюбу з ОСОБА_5.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на час виниклих правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, судом встановлено, що доля ОСОБА_5 становила 1/2 частку в будинку за АДРЕСА_1 у м.Маріуполь, яка не була нею виділена за час життя, однак це не позбавляє отримати у спадок зазначену частину її спадкоємцями після її смерті, оскільки її право власності встановлено судом.

З огляду на наведене, після смерті ОСОБА_5, її чоловіком ОСОБА_4 була фактично прийнята 1/6 частина будинку (із розрахунку 1/2 :3), сином ОСОБА_3 1/6 частина будинку та онучками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за правом представлення 1/6 частина на двох, а за кожною по 1/12 частини.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції 16 жовтня 2012 року, актовий запис 1340.(а.с.11)

ОСОБА_4 за час життя залишив заповіт на все належне йому майно на ім'я сина ОСОБА_3 (а.с.48).

ОСОБА_4 спадок прийняв та 04 липня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка складалася з житлового будинку за АДРЕСА_1 у місті Маріуполі, загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., в цілій частині (а.с.13).

Таким чином судом встановлено, що зазначеним свідоцтвом порушено право власності позивачів, які є такими що фактично прийняли спадщину після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 в 1/6 частині.

Відповідачу ОСОБА_3 належить 5/6 частки домоволодіння, а саме 1/2+1/6 частини після смерті батька в порядку спадкування за заповітом та 1/6 в порядку спадкування після смерті матері.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадкування визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мало право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З підстав наведеного, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадкування за законом на ім'я ОСОБА_3, на домоволодіння за АДРЕСА_1 в місті Маріуполі, видане 04 липня 2014 року нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори, повинно бути визнано недійсним судом в 1/6 частині.

Ураховуючи той факт, що ОСОБА_5 при житті не було отримано право установчий документ на свою долю в сумісному майні подружжя, а також частковому визнанню недійсним свідоцтва про право на спадкування за заповітом на спірне майно, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог позивачів в частині визнання права власності на будинок за АДРЕСА_1 в м.Маріуполь за сторонами по справі.

Так, відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Постановами нотаріуса Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 19 січня 2015 року позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки остання свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку не отримувала, а відповідно відсутній документ, що посвідчує її право власності.

З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивачі звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом в 1/6 частині недійсним, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадкування за заповітом видане на ім'я ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Маріуполі, загальною площею, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року , недійсним в 1/6 частині даного свідоцтва.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Маріуполі, загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Маріуполі,загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Маріуполі, загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Костромітіна