Справа № 357/7553/14 Головуючий у І інстанції Гапоненко А.П.
Провадження № 22-ц/780/1826/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 26.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Коцюрби О.П.

при секретарі - Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач ПАТ «КБ «Надра»» звернувся до суду з даним позовом, який уточнив під час розгляду справи посилаючись на те, що 17.03.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит з метою придбання у власність автотранспортного засобу на загальну суму 12000 доларів США із розрахунку 14,49 % на рік строком до 16.03.2018 року.

Крім того, в цей же день 17.03.2008 року були укладені два договори поруки за яким відповідачі відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачі свої зобов'язання не виконали і станом на 18.09.2013 року у боржників виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 16351 доларів США та 29075,22 грн., просив суд стягнути з відповідачів солідарно цю суму заборгованості та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала посилаючись, що укладений договір поруки на час розгляду справи, на її думку, є припиненим у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки право вимоги до поручителя виникло у позивача з 22.10.2009 року, а він звернувся до суду лише в червні місяці 2014 року без попередження поручителя про існування заборгованості, тому просила у задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 позов також не визнав, вважає договір поруки припиненим, посилався на те, що банк не попереджував його про порушення зобов'язань, кредит брала його мати ОСОБА_4, якій він допомагав погашати кредит і вважає, що банк не врахував частину погашення кредиту.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором від 17.03.2008 року в сумі 16351 доларів США та 29075 грн. 22 коп., а також судові витрати у розмірі 1412 грн. 38 коп.

Не погоджуючись з рішенням відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги на рішення суду.

Апелянт ОСОБА_2, посилаючись що суд не врахував того, що позивач не звернувся до суду з позовом до неї протягом шести місяців з дня сплати боржником останнього платежу, тому вважає, що у позивача припинилось право на пред'явлення до неї вимоги про стягнення боргу, просить рішення в частині стягнення з неї заборгованості скасувати.

Апелянт ОСОБА_3, також посилається на те, що суд не взяв до уваги доводи відповідача щодо припинення договору поруки, що є підставою для скасування рішення, просить скасувати рішення в частині стягнення з нього заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачці кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності в доларах США з метою придбання у власність автотранспортного засобу, на загальну суму 12000 доларів США із розрахунку 14,49 % на рік строком з 17.03.2008 року по 16.03.2018 року (а.с.11-14).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим кредитним договором, в цей же день, 17.03.2008 року були укладені два договори іпотеки, між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 і між Банком та відповідачем ОСОБА_3, відповідно до яких відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поручилися перед позивачем за належне виконання відповідачем ОСОБА_4 зобов'язань, що витікають з кредитного договору від 17.03.2008 року, а саме: повернути кредит; спалити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня), а у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

В порушення умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 10.07.2014 року має заборгованість по кредитному договору, а саме: непогашений кредит - 10829,73 доларів США; несплачені відсотки - 5521,27 доларів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 14316,94 грн., що станом на 10.07.2014 року за курсом НБУ еквівалентно 1224,12 доларів США; сума боргу по комісії - 618,55 доларів США; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 1200,67 доларів США; що за курсом Національного Банку України станом на 10.07.2014 року складає 14034,89 гривень. При цьому загальна сума заборгованості за кредитом складає: 16351 доларів США та 29075,22 гривень.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_4 відповідачка у справі, свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим у неї перед позивачем виникла заборгованість, тому позивач має право вимагати стягнення з відповідачів коштів, нарахованих згідно з умовами кредитного договору, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителі, відповідають в солідарному порядку разом з основним боржником перед кредитором, позивачем у справі. При цьому підстави для визнання договорів поруки припиненими - відсутні.

Такий висновок є правильним і ґрунтується на повно встановлених та належним чином досліджених обставинах справи.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Згідно із ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно до ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Таким чином, посилання апелянтів на те, що оскільки протягом шести місяців після того, як ОСОБА_4 перестала виконувати свої обов'язки, банк не пред'явив до них свої вимоги, тому договори поруки припинилися і у банку відсутні підстави для стягнення суми заборгованості, спростовуються умовами договорів, згідно з якими порука діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, а строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором визначено до 16.03.2018 року.

Крім того відповідачам був вручений позов банку, й вони приймали участь у судових засіданнях.

При таких обставинах, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги банку та стягнув з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Проте, стягуючи з поручителів в солідарному порядку кошти, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителі, з якими укладено окремі договори поруки, не є солідарними боржниками між собою. Кожен з них несе солідарну відповідальність з боржником, тому на думку колегії суддів рішення суду необхідно змінити в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року змінити в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 209/П/33/2008-840 від 17.03.2008 року в сумі 16351 (шістнадцять тисяч триста п'ятдесят один) доларів США та 29075 (двадцять дев'ять тисяч сімдесят п'ять) грн. 22 коп., яка складається з непогашеного тілу кредиту - 10829,73 доларів США; несплачених відсотків - 5521,27 доларів США; несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язань - 14316,94 грн., що станом на 10.07.2014 року за курсом НБУ еквівалентно 1224,12 доларів США; сума боргу по комісії - 618,55 доларів США; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 1200,67 доларів США; що за курсом Національного Банку України станом на 10.07.2014 року складає 14034,89 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кожного у розмірі 706,19 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :