АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5922/15 Справа № 200/493/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровська фінансова компанія», ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДТЗ» про припинення поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 23.04.2013 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ТОВ «Придніпровська фінансова компанія» був укладений договір безвідсоткової позики № В-11/2013, у відповідності до п.1.1. якого позикодавець надає, а позичальник приймає грошові кошти у національній валюті України у сумі 3 200 000,00 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Придніпровська фінансова компанія» за договором безвідсоткової позики між ТОВ "»Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № В-11/2013-П від 23.04.2013 року. 24.09.2014 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_3 було укладено договір № 4-У про відступлення права вимоги. Позивач вважає, що її порука, передбачена Договором поруки №В-11/2013-П від 23.04.2013 року, є такою, що припинена, оскільки кінцевим терміном звернення з вимогою до поручителя є 06.02.2014 року. Протягом встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, а саме до 06.02.2014 року, кредитор вимогу до неї не пред'являв, за таких обставин її порука за договором поруки є припиненою. Проте відповідачі припинення поруки не визнають і 15.07.2014 року ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» направив їй вимогу про виконання зобов'язання за договором позики, 24.10.2014 року ОСОБА_3 вручив їй вимогу про виконання зобов'язання за договором позики.

Посилаючись на вказане, позивач просила суд припинити її поруку, передбачену Договором поруки № В-11/2013-П від 23.04.2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Торговий дім «ДТЗ».

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.04.2013 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ТОВ «Придніпровська фінансова компанія» був укладений договір № В-11/2013 безвідсоткової позики.

У відповідності до п.1.1. даного договору позикодавець надає, а позичальник приймає грошові кошти у національній валюті України у сумі 3 200 000,00 грн. Відповідно до п. 1.2. договору позикодавець зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в обумовлений в даному договорі строк.

Відповідно до п.3.1. позичальник зобов'язується повернути позику позикодавцю в строк до 15.05.2013 року. Пунктом 3.2. договору передбачено, що сторони можуть продовжити строк повернення позики шляхом підписання додаткової угоди до даного договору.

Згідно до п.4.1. договору надана за цим договором позика є безпроцентною.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення отриманої позики позичальник за вимогою позикодавця зобов'язаний повернути суму позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та сплатити 3% річних від простроченої суми позики. Відповідно до п. 7.1. договору позики, договір вступає в силу з дати надання позики та діє до моменту погашення позики.

01.07.2013 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ТОВ «Придніпровська фінансова компанія» була укладена додаткова угода до договору № В-11/2013 від 23.04.2013 року, відповідно до п.1 якого п.п.3.1. п.3 вказаного договору викладений в новій редакції, а саме «позичальник зобов'язується повернути позику позикодавцю у строк до 05.08.2013 року».

В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Придніпровська фінансова компанія» за вказаним договором безвідсоткової позики, між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № В-11/2013-П від 23.04.2013 року.

23.04.2013 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до договору поруки від 23.04.2013 року № В-11/2013-П, відповідно до п.1 якої сторони дійшли згоди викласти п.6.1. договору поруки від 23.04.2013 року у наступній редакції: «п.6.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, але не довше моменту припинення дії основного договору». Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що ця угода набирає чинності з моменту її підписання та є невід'ємною частиною договору поруки від 23.04.2013 року.

Встановлено, що позичальником не було у встановлений договором безпроцентної позики строк повернуто позики, тому 15.07.2014 року ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» направив ОСОБА_2 вимогу про виконання зобов'язання за вказаним договором протягом семи календарних днів, що виконано не було.

24.09.2014 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_4 було укладено договір № 4-У про відступлення права вимоги, у відповідності до п.1.1. якого первісний кредитор ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» передає новому кредитору ОСОБА_3, а новий кредитор набуває право вимоги дебіторської заборгованості, що належить первісному кредитору відповідно до договору безпроцентної позики від 23.04.2013 року № В-11/2013, укладеного з ТОВ «Придніпровська фінансова компанія».

Відповідно до п.1.2. цього договору сума вимоги, що передається первісним кредитором новому кредитору за цим договором складає 3 200 000,00 грн.

В зв'язку з невиконанням позивальником умов договору безпроцентної позики від 23.04.2013 року № В-11/2013 24.10.2014 року ОСОБА_3 було вручено ОСОБА_2 вимогу про виконання зобов'язання за вказаним договором.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що договір поруки від 23.04.2013 року № В-11/2013-П та додаткова угода до нього були підписані позивачем і на час їх підписання його сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, на час розгляду даної цивільної справи дані договори є чинними, в судовому порядку недійсними не визнавалися. А тому суд вірно дійшов висновку про те, що вимога до поручителя про солідарне виконання зобов'язань за договором позики є обґрунтованою, оскільки строк дії договору поруки ще не скінчився, а тому немає підстав для припинення поруки.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин ч. 4 ст. 559 ЦК України та не обчислив шестимісячний строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання. А тому, оскільки позичальник зобов'язується повернути позику позикодавцю у строк до 05.08.2013 року, то 06.02.2014 року згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України є кінцевим строком звернення із вимогою до поручителя за договором поруки № В-11/2013-П від 23.04.2013 р.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою від 23.04.2013 р. до договору поруки від 23.04.2013 р. № В-11/2013-П сторони встановили, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але не довше моменту припинення дії основного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 251, 252 ЦК України).

Як вбачається, сторонами було узгоджено строк дії договору поруки, а саме до 31.12.2016 року, але не довше моменту припинення дії основного договору. Таким чином, цим договором установлено строк (календарну дату), після якого порука припиняється в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України. А тому в цьому випадку не підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Колегія суддів дійшла висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов'язання за договором позики правомірно пред'явлено в межах строку дії поруки, тобто протягом строку дії договору поруки до 31.12.2016 р.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова