Справа № 212/1098/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Кривий Ріг Суддя Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2 розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В;

Позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Одночасно з позовною заявою до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_4

Заяву мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно, може значно утруднити виконання рішення суду.

Розглянувши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України (далі ЦПК) заява про забезпечення позову розглядається у день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова ПВСУ № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову у спосіб накладення арешту наюудинок, позивач не зазначила будь-яких поважних причин на обґрунтування своєї вимоги, у звязку із якими існує потреба у забезпеченні позову у такий спосіб. Зокрема, позивачем не доведено наявності у відповідача наміру відчужити зазначене майно, доказів на підтвердження вартості майна(експертної оцінки, для визначення відповідності виду забезпечення), доказів того, що відповідач не працює та немає доходу, а її твердження про таке є лише припущенням.

До того ж, предметом позову є не речові права на нерухоме майно, а інфляції та відсотків за користування грошовими коштами,матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заявиОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали направити позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І. Б. Чайкін