Справа № 504/3582/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

при секретарі Мельниковій В.М.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, а також додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , яким просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по одній третій частині від усіх видів доходу (заробітку), а також в порядку ст.ст. 180, 185 Сімейного Кодексу України додаткові кошти на утримання доньки.

На обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 .

В теперішній час позивач проживає з дитиною окремо від відповідача, і відповідач не надає утримання дитині.

Крім того, дитина хворіє, потребує постійного медичного лікування та догляду, перебуває на «Д» обліку в Чорноморській селищній лікувальній амбулаторії з діагнозом «Атопічна екзема», прогресуюча течія, діагнозом «Лямбліоз», діагнозом «Функціональне порушення біліарного тракту».

Крім того, позивач послалась на необхідність розвитку дитини, зокрема, навчання, купівлю книжок, тощо.

Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову в частині стягнення аліментів не заперечував, а в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини- заперечував.

Крім того, відповідач подав довідку від 13.01.2015 року. з місця своєї праці- Комінтернівський районний військомат Одеської області.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що предметом спору є аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а також додаткові витрати на дитину, що викликані хворобою дитини, та розвитком здібностей дитини.

Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, в межах предмету спору, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову виходячи з наступного:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підвтерджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого 16 вересня 2013 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівської району Одеської області.
В теперішній час позивач проживає з донькою окремо від батька, і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою від 13.10.2014 року № 1290, виданої Чорноморською селищною радою.

Донька ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку в Чорноморській селищній лікувальній амбулаторії з діагнозом «Атопічна екзема», прогресуюча течія, діагнозом «Лямбліоз», діагнозом «Функціональне порушення біліарного тракту», що підтверджується довідкою від 14.10.2014 року.

Наявність захворювань дитини також підтверджується наявними у справі копіями медичної картки на дитину.

Необхідність надання лікування дитині та визначення конкретних медичних заходів підтверджується консультативними висновками від 15.03.2013 року, від 26.08.2014 року, 16.08.2014 року, від 01.09.2014 року.

Зі змісту довідки від 13.01.2015 року № 448 встановлено, що відповідач працює у Комінтернівському військоматі Одеської області, і за останні півроку має дохід 22 483,02 грн., тобто 3 747,17 грн. на місяць.

Позивачем надані чеки на підтвердження витрат на лікування дитини, зокрема, на купівлію лікарських засобів (на суму 2 262 грн. за період з 07.01.2014 року по 22.10.2014 року), а також розписку на 340 грн. за діагностування захворювань).

Інших матеріальних доказів сторони суду не подали.

Суд позбавлений права самостійно збирати докази по справі, отже, в силу ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявленого предмету і за наявними в ній доказами.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Детальний аналіз ст. 180 СК України дозволяє суду дійти висновку, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, зокрема обов`язком батьків є матеріальне утримання дітей.

Суд повторює, що обов`язок батьків з утримання дітей не є солідарним, а індивідуальний, тобто кожний з батьків має брати рівну участь в утриманні дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на які посилався суд при постановленні рішення, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача має визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Детальний аналіз змісту ст. 183, 184 Сімейного Кодексу України дозволяє дійти висновку, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, є правом суду та повинно розглядатись у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення.

Судом враховується, що відповідач має постійний заробіток (дохід), не заперечував проти визначеного позивачем розміру аліментів (по одній третій частині) в частці від доходу, суд, виходячи з інтересів дитини, вважає справедливим розмір аліментів на утримання дитини по одній третій частині від усіх видів доходів (заробітку) відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму ВС України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки і сина, та інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витратах, позивач вказує витрати, спрямовані на розвиток здібностей дитини, витрати на лікування дитини.
Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів подана не була, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Оскільки відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значенння.
Суд приймає до уваги, необхідність лікування дитини є повністю доведеною відповідними доказами, тому ці доводи позову суд приймає до уваги.
В зв`язку з хворобою з 2011 року по 2013 роки дитині призначались медичні припарати.
Суд перевірив наявність їх придбання відповідно до наданих чеків, та встановив понесені витрати позивачкою на їх придбання в розмірі 10,97 грн.
Витрати на лабораторне дослідження в сумі 340,00 грн. не підтверджені платіжним документом, оскільки розписка про отримання цієї суми не є належним та допустимим доказом.
Детально перевіривши докази, надані позивачем у підтвердження витрат на лікування дитини, на предмет їх допустимості, суд вважає, що сума витрат у розмірі 10,97 грн. (витрати на метиленову синьку) є доведеною, решта доказів не приймається судом до уваги, оскільки здійсненні позивачем витрати, як на думку позивача, на лікування дитини, не знаходяться у прямому зв`язку із лікарськими призначеннями щодо лікування дитини, оскільки лікарем не призначались відповідні лікарські засоби, що вказані у чеках.

Оскільки участь батьків у додаткових витратах на дитину є рівною, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача 05,49 грн. =(10,97 грн. :2).
Позивачка не надала суду інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували понесені нею витрати на лікування доньки, або, що такі витрати рекомендовані лікувальним закладом і є необхідними та запланованими на майбутнє.

Тому, суд не вважає справедливим покладення на відповідача обов`язку покривати витрати на лікування дитини щомісячно в твердій сумі 1 200 грн., оскільки особливих обставин, які б вказували на необхідність щомісячних платежів у заздалегідь встановленій сумі не вбачається.

При цьому суд приймає до уваги, що позивач вправі пред`явити позов про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини надавши відповідні докази на підтвердження понесених та необхідних додаткових витрат на утримання дитини.

Крім того, позивач не довела належними та допустимим доказами витрати, що пов`язані з розвитком дитини, тому ці доводи позову суд вважає необгрунтованими.
В силу п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України обгрунтованими є вимоги позивача щодо допущення негайного виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Згідно зі ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач на момент звернення до суду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 182, 185, Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 88, 208, 212, 215, 217, 218, 223, 233, 293, 294, 296 п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третьої частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пов`язані з її лікуванням, в сумі 05 грн. 49 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко