РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Волноваський районний суд Донецької області

В складі головуючого судді Троян Л.Г.

при секретарі Сушко Я.Р.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2014 позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що з нього на користь відповідачки утримуються аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму з 29.08.2012 року і до повноліття дитини.

З моменту стягнення аліментів з 29.08 2012 року виникла заборгованість у розмірі 5651, 40 гривень, від сплати якої просив суд звільнити його повністю, врахувавши обставини, що мають істотне значення.

Він платив аліменти щомісяця на користь позивачки у розмірі 30% прожиткового мінімуму, як вказано у судовому рішенні, а державний виконавець нарахував йому суму аліментів з розрахунку середньої заробітної плати в районі, з тієї причини, що він ніде не працює з 17.10.2011 року.

Про заборгованість йому стало відомо через вісім місяців з дня початку виплати аліментів.

Він має сім'ю, дружину та неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Його дружина, ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , оскільки останнім часом він не надає їй ніяких грошей.

Підсобне господарство вони не утримують. Присадибна ділянка дає прибуток, овочів яких ледве вистачає до весни.

Достаток його сім'ї значно нижчий, ніж достаток отримувача аліментів і він фактично не має ніякої можливості сплатити таку суму заборгованості, так як не має ніякого доходу.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В судове засідання відповідачка не з'явилась, просила розглядати справу без її присутності, за участі її представника ОСОБА_3, на позовних вимогах наполягала.

В судовому засіданні представник відповідачки позов не визнав, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів в обґрунтування фактичних обставин справи.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11.04.2013 року позивача визнано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і доходів але не менш 30% прожиткового мінімуму з 29.08.2012 року і до повноліття дитини (а.с.13).

Виконавчий лист надійшов на виконання до ВДВС Великоновосілківського РУЮ 22.05.2013 року та згідно довідки від 06.10.2014 за №1-672 заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.08.2014 року складає 7433,80 грн. (а.с.16-17).

Згідно ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вимоги позивача про необхідність його звільнення позивача від сплати заборгованості обґрунтовані п'ятьма обставинами:

Першою обставиною позивач зазначає те, що відповідачка на час звернення до суду з заявою про стягнення з нього аліментів отримувала державну соціальну допомогу як мати-одиночка у розмірі 309,60 грн. щомісяця та припинила виплати в УСЗН з 18.08.2014.

З пояснень представника відповідача вбачається, що надмірно одержані кошти відповідачкою було повернуто державі 29.08.2012 року.

В підтвердження вказаних обставин суду не надано жодних доказів, тому на вказану обставину суд не звертає уваги.

Другою обставиною позивач посилається на те, що в нього є ще 2-га дитина, що не було враховано при винесенні рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району актовий запис за №12, 05.07.1997 року було укладено шлюб між позивачем та ОСОБА_7 (а.с.8).

Позивач має неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.9).

Суд відхиляє названі посилання представника позивача про те, що на його утриманні знаходився неповнолітній син ОСОБА_6,, оскільки доказів цій обставині позивачем не надано. Сам по собі факт наявності у позивача іншої неповнолітньої дитини не свідчить про знаходження її на утриманні.

Крім того, Великоновосілківським районним судом Донецької області 29.09.2014 по справі №220/1158/14-ц з позивача на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_6, починаючи з 08.09.2014, що підтверджує той факт, що в період виникнення заборгованості аліменти на утримання сина ОСОБА_6 не стягувалися. (а.с.41).

До того ж згідно рішення Волноваського районного суду від 24.12.2014, зменшено розмір аліментів, стягуваних на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 з ? частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.39).

Третьою обставиною позивач вважає те, що від добросовісно сплачував 30% прожиткового мінімуму, як і було вказано в судовому рішенні, а про заборгованість йому стало відомо лише через вісім місяців з дня початку виплати аліментів.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Оскільки позов про встановлення батьківства та стягнення аліментів було подано відповідачкою 29.08.2012, рішення винесено 11.04.2013 року, виконавчий лист надійшов на виконання до ВДВС Великоновосілківського РУЮ 22.05.2013 року, то відповідно за цей період часу й нарахувалася заборгованість (а.с.16-17).

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 195 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Як вбачається з трудової книжки позивача та довідки з місця його проживання №1120 від 01.07.2014, позивач в період виникнення заборгованості ніде не працював(а.с.111, 116), тому державним виконавцем заборгованість по аліментам позивача у відповідності із вимогами чинного законодавства обчислена із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Четвертою обставиною позивач зазаначає те, що достаток його сім'ї значно нижчий, ніж достаток відповідачки, що він не має можливості сплатити заборгованість, оскільки не має ніякого доходу.

Згідно довідки виконавчого комітету Краснополянської сільської ради від 05.09.2014 за №1488, позивач проживає разом з дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно довідки про доходи, виданої Волноваською міською радою 27.06.2014 за №117, ОСОБА_7 працює у Волноваському ТЦМ сторожем та її загальна сума доходу за період з 01.12.2013 по 31.05.2014 року склала 9250,57 грн.(а.с.10).

Згідно довідки Великоновосілківського РЦЗ від 30.10.2014 ОСОБА_1 має землю для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,08 га (а.с.43).

Наявність земельних ділянок площею 0,25 та 0,08 га також підтверджено довідкою виконавчого комітету Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району від 28.10.2014 (а.с.44).

Згідно довідки виконавчого комітету Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району від 01.07.2014 за №1121, ОСОБА_1 має у підсобному господарстві 2 бджолосім'ї (а.с.46).

Отже, позивач має земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, має у підсобному господарстві 2 бджолосім'ї, його дружина отримує заробітну плату, він подарував у 2014 році земельну ділянку та будинок своєму синові ОСОБА_6, тому суд критично ставиться до його доводів стосовно скрутного матеріального становища.

Слід взяти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, враховуючи наявність визначеного рухомого та нерухомого майна, можливість здійснення підприємницької діяльності.

П'ятою обставиною позивач посилається на те, що запис його як батька ОСОБА_5 у свідоцтво про народження дитини не внесено.

Суд не бере до уваги ці доводи позивача, оскільки підставою для стягнення аліментів є рішення суду про встановлення батьківства та стягнення аліментів, а не запис у свідоцтво про народження дитини.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити.

На підставі ст.ст. 195,197 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів за рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, яка виникла з 29.08.2012 року по 01.08.2014 року в сумі 5651,40 грн. відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.Г.Троян 09.02.2015