У х в а л а

23 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В. М.,
суддів: Амеліна В. І., Коротуна В. М., Євграфової Є. П., Остапчука Д. О.,
розглянувши заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про визнання іпотеки припиненою, зобов'язання вчинити дії, за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа − ОСОБА_2, про визнання договору іпотеки припиненим, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі − ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому зазначало, що 31 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 1581 та додаткову угоду до нього № ВL 1581/К-1, за умовами якого банк надав кредит у сумі 370 тис. доларів США строком до 01 січня 2028 року зі сплатою 11, 5 % річних.

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL 1581 та додатковою угодою до нього № ВL 1581/К-1, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 31 січня 2008 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності, договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

ОСОБА_3 умови договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 2 992 065 грн 98 коп., у тому числі: 2 882 999 грн 84 коп. - заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу), 109 066 грн 14 коп. - заборгованість зі сплати процентів.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Універсал Банк» просило суд у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною у розмірі 336 тис. грн.

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просив визнати припиненою іпотеку та зобов'язати вчинити дії.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просила визнати припиненою іпотеку та зобов'язати вчинити дії.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року, позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Універсал Банк» за генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL 1581 та додатковою угодою до нього № ВL 1581/К-1 у сумі 2 992 065 грн 98 коп., що складається із: 2 882 999 грн 84 коп. заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу), 109 066 грн 14 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у сумі 420 331 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року залишено без змін.

23 січня 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Верховного Суду України від 06 квітня 2010 року у справі № 6-14659св09, від 10 лютого 2010 року у справі № 6-21664св09, рішення Верховного Суду України від 22 червня 2011 року, постанови Верховного Суду України від 17 квітня 2007 року у справі № 3-1027к07/8/18, від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13 та від 19 січня 2010 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року у справі № 6-23733св13 та від 25 червня 2014 року, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року, постанову Вищого господарського суду України від 08 червня 2006 року у справі № 24/5, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 22 серпня 2011 року у справі № 15/34 та від 04 грудня 2006 року у справі № 1/319-15/85.

У той же час, посилання заявника як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах на рішення Верховного Суду України від 22 червня 2011 року, постанови Верховного Суду України від 19 січня 2010 року та від 17 квітня 2007 року, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року - безпідставне, оскільки вони ухвалені відповідно до норм права, які застосовані до правовідносин, що виникли на підставі встановлених у цих справах обставинах. При вирішенні справи за позовом ПАТ «Універсал Банк» встановлені інші обставини, то відповідно відсутні підстави вважати, що правовідносини у цих справах є подібними.

Разом із тим, посилання заявника як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, на ухвали Верховного Суду України від 06 квітня 2010 року у справі № 6-14659св09 та від 10 лютого 2010 року у справі № 6-21664св09, постанову Вищого господарського суду України від 08 червня 2006 року у справі № 24/5, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року у справі № 6-23733св13 та від 25 червня 2014 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України не може здійснюватися, оскільки зазначеними судовим рішеннями судові рішення попередніх судів були скасовані, а справи направлено на новий розгляд у зв'язку з порушенням судами норм процесуального права щодо належного повідомлення осіб, які приймають участь у справі, про час і місце судового засідання, тобто застосування судами норм матеріального права не відбулося.

Посилання заявника як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах на постанову Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України також не може здійснюватися, оскільки зазначена постанова ухвалена у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, тому застосування норм матеріального права не відбулося.

Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 22 серпня 2011 року у справі № 15/34 та від 04 грудня 2006 року у справі № 1/319-15/85 також не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вони не є судовим рішеннями суду касаційної інстанції.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судового рішення, про перегляд якого заявником подано заяву, то у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про визнання іпотеки припиненою, зобов'язання вчинити дії, за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа − ОСОБА_2, про визнання договору іпотеки припиненим, зобов'язання вчинити дії, за заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Колодійчук

Судді В. І. Амелін

Є. П. Євграфова

В. М. Коротун

Д. О. Остапчук