Справа №589/6867/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1443/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Лузан Л. В.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: відділ державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 393 грн.

Вказане рішення суду позивач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: стягнути з ОСОБА_4 на її користь заборгованість за аліментами на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року в сумі 46692 грн. 58 коп. та за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року в сумі 6142,68 коп., а всього 52835 грн. 26 коп., а також неустойку за прострочення сплати аліментів у 2013 році у розмірі 317830 грн. 53 коп. та у 2014 році у розмірі 22298 грн. 49 коп., а всього на суму 340129 грн. 02 коп.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків про відсутність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів від підприємницької діяльності та про відсутність його вини у простроченні сплати цих аліментів хоча б у мінімальному розмірі, оскільки матеріалами справи підтверджується протилежне, на що позивачка посилалась в позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, пояснення відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_7 і представника третьої особи відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, визнано ОСОБА_4 батьком дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11 січня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць (т.1, а.с.3-4).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції від 25 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, про що повідомлено сторін виконавчого провадження (т.1, а.с.5).

ОСОБА_4, як інвалід третьої групи, отримує пенсію по інвалідності, з якої щомісячно, починаючи з січня 2014 року, проводиться утримання аліментів (т.1, а.с.27, 28-29, 30, 31).

Спір стосовно отримання аліментів з пенсії відповідача за даними матеріалами справи відсутній.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований як платник єдиного податку та відноситься до другої групи платників єдиного податку (т.1, а.с.32), тому на підставі виконавчого листа проводиться стягнення аліментів з доходів, отриманих і від підприємницької діяльності.

Як вбачається з податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2013 та 2014 роки, їх своєчасно подавав ОСОБА_4 до податкового органу: за 2013 рік 03 лютого 2014 року, за 2014 рік 27 січня 2015 року (т.1, а.с.185-187, т.2, а.с.159-162) і згідно повідомлення Шосткинської обєднаної державної податкової інспекції від 24 лютого 2014 року обсяг виручки відповідача за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року складає 218001 грн. (т.2, а.с.132), а за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року 48936 грн. 50 коп. (т.2, а.с.147, 163).

На підставі наданих податковим органом даних про отриману відповідачем виручку за 2013 рік, сплачений ним податок та наданих відповідачем ОСОБА_4 відомостей про витрати від здійснення підприємницької діяльності за 2013 рік (т.1, а.с.33) державним виконавцем був зроблений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за 2013 рік, який склав 3660,82 грн. (т.2, а.с.133, 134, 135) і 28 липня 2014 року був направлений обом сторонам для виконання, що вбачається з відповідної припровідної.

Вказана заборгованість зі сплати аліментів була сплачена боржником ОСОБА_4 у повному обсязі 20 серпня 2014 року (т.1, а.с.58).

Щодо сплати заборгованості за аліментами за 2014 рік, то на підставі наданої податковим органом інформації про отриману відповідачем виручку за вказаний період і сплачений ним податок та зробленого відповідачем розрахунку витрат від здійснення підприємницької діяльності в сумі 43833,53 грн. державним виконавцем був зроблений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за 2014 рік, який склав 3715 грн. 20 коп. і 22 квітня 2015 року дані про вказану заборгованість були направлені стягувачці та боржнику, що вбачається з відповідної припровідної.

Заборгованість за аліментами за 2014 рік була сплачена відповідачем за два рази: 07 травня 2015 року в сумі 1615,20 грн. та 08 травня 2015 року в сумі 2100 грн., а всього на загальну суму 3715,20 грн. (т.2, а.с.156, 157, 158, 159-162, 163).

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішувався в судовому порядку і ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо здійсненого державним виконавцем розрахунку розміру заборгованості по аліментам (т.1, а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно та у повному обсязі надавав державному виконавцю інформацію, необхідну для визначення розрахунку сплати аліментів, відтак, відсутня його вина щодо несвоєчасності їх сплати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як зазначено у п.п.16) п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі, з доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства.

У п.13 вказаної постанови Кабінету Міністрів України йдеться про те, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Вимогами ч.3 ст.68, ч.1 ст.69, ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання.

В той же час, як передбачено п.п.7.2.1, 7.2.5, 7.2.6, 7.3.1, 7.3.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Міністерством юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, відрахування із заробітної плати (заробітку) чи стипендії громадян проводить адміністрація підприємств, установ і організацій на підставі надісланих їм державним виконавцем виконавчих документів та розпорядження (додаток 32).

Порядок стягнення суми боргу, розмір відрахування визначаються державним виконавцем у розпорядженні, що направляється разом з виконавчим документом, про що в копії повідомляється стягувачеві.

Зазначені в підрозділах 7.1 та 7.2 цієї Інструкції правила стягнення поширюються і на випадки звернення стягнення на: доходи, отримані фізичною особою, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Для встановлення таких доходів державний виконавець за заявою стягувача, боржника робить запити у відповідні органи.

Крім того, п.7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій встановлено, що розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника.

Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розяснюючи цю норму, Верховний Суд України у п.22 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вказав, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» визначено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 01 січня 972 грн., з 01 грудня 1032 грн.

В аналогічній нормі Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» зазначено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1032 грн.

Виходячи із зазначеного, можна визначити, що мінімальний розмір аліментів на неповнолітню дитину, що підлягали до сплати відповідачем, мав становити: за 2013 рік (291,60 грн. * 10 місяців + 309,60 грн. за грудень + 194,40 грн. за січень з 11 числа по 31 включно) = 3420 грн., а за 2014 рік (309,60 грн. * 12 місяців) = 3715 грн. 20 коп.

Фактично ж, тільки від підприємницької діяльності відповідач сплатив аліменти за 2013 рік в сумі 3661 грн. (20 серпня 2014 року), а за 2014 рік 3715 грн. 20 коп. (07 та 08 травня 2015 року), тобто, не нижче від мінімального розміру аліментів на одну дитину, що передбачено законом і зазначено в рішенні суду від 15 листопада 2013 року.

Що стосується відповідальності платника аліментів за порушення строків їх сплати, тобто, аліменти мали сплачуватись відповідачем хоча б у мінімальному розмірі, але щомісячно, а не раз чи два за рік, на чому наполягає позивач в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає вказану позицію помилковою, оскільки позивач не довела, а судом не встановлені обставини наявності вини цієї особи (ОСОБА_4А.) стосовно прострочення сплати аліментів, а відтак, і у виникненні заборгованості за аліментами. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатив аліменти у розмірі не нижче від мінімальної межі.

Зокрема, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги обставини того, що відповідач, як платник єдиного податку фізична особа-підприємець, своєчасно, як того вимагає п.296.2 ст.296, п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України, надав податковому органу декларації за 2013, 2014 роки, а на вимоги державного виконавця надав дані про здійснені ним витрати від підприємницької діяльності, що в своїй сукупності і стало підставою для зроблених державним виконавцем розрахунків сум сплати аліментів, які після доведення до відома відповідача відразу ж ним були сплачені.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять обґрунтованих посилань на такі порушення судом норм закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -