Номер провадження: 22-ц/785/5838/15
Головуючий у першій інстанції Рудніцький В. А.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Книгиницького О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділення в натурі частини житлового будинку та визнання права власності на частину земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділення в натурі частини житлового будинку та визнання права власності на частину земельної ділянки посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,059 га, розташовані по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області.

Вказану земельну ділянку померлий отримав у власність шляхом безоплатної приватизації на підставі рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 464 від 08 червня 2004 року.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4.

Звернувшись до нотаріальної контори, 09 листопада 2007 року позивач ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності НОМЕР_4 на 1/2 частку вказаного будинку, який був спільною сумісною власністю подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом № 4679 на 1/3 частку від 1/2 частини зазначеного будинку. Таким чином, позивач є власницею 2/3 часток вказаного будинку.

09 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_3 отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом №4681 на 1/3 частку від 1/2 частини спадкового будинку.

Рішенням апеляційного суду Одеської області у цивільній справі № 22ц-16855/2010 від 23 листопада 2010 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/6 частку спадкового будинку в порядку спадкування за законом.

Тим же рішенням спадкоємцям було відмовлено у визнанні за ними права власності на земельну ділянку, через те, що спадкоємці не зверталися до нотаріуса з заявами про отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

25 травня 2012 року ОСОБА_3 отримав лист завідувача Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. №1107/02-14 від 19.06.2012р., згідно якого спадкоємців було повідомлено, про те, що видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом на частку земельної ділянки, яка належала померлому, ОСОБА_5 немає можливості та рекомендовано звернутися до суду.

В зв'язку з тим, що в добровільному порядку вирішити вказаний спір не надається можливим, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила виділити їй в натурі 2/3 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області та визнати за нею право власності на 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,059га, розташованої за тією ж адресою, посилаючись на неможливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку.

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки посилаючись на те, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,059 га, розташовані по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області.

Вказану земельну ділянку померлий отримав у власність шляхом безоплатної приватизації на підставі рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №464 від 08 червня 2004 року.

Спадкоємцями майна, що відкрилося після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4

09 листопада 2007 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності № НОМЕР_5 на 1/2 частку вказаного будинку, який був спільною сумісною власністю подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом №4679 на 1/3 частку від 1/2 частини зазначеного будинку.

В той же день ОСОБА_3 отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом № 4681 на 1/3 частку від 1/2 частини спадкового будинку.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2010 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/6 частку спадкового будинку в порядку спадкування за законом.

Тим же рішенням всім спадкоємцям було відмовлено у визнанні за ними права власності на земельну ділянку, через те, що спадкоємці не зверталися до нотаріуса з заявами про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом щодо вказаної земельної ділянки.

22 лютого 2012 року ОСОБА_4 звернулася до завідувача Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак A.B. із заявою про намір отримати свідоцтво про право власності на 1/3 частку земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 Комінтернівського району Одеської області, та належала померлому ОСОБА_5 на підставі державного акту від 15 березня 2005 року, як спадкоємиця першої черги за законом.

28 лютого 2012 року за вих. № 353/02-14 ОСОБА_4 отримала лист завідувача Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак A.B. про те, що видача їй свідоцтва про право на спадщину буде проводитися після видачі свідоцтва на ім'я дружини померлого.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2012 року у справі № 22ц-1590/9454/2012 було визнано неправомірними дії завідувача Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак A.B. щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадкування за законом після видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, зобов'язано завідувача Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Лисак А.В. видати свідоцтво по право на спадкування за законом ОСОБА_4 на належну їй частку земельної ділянки.

Однак, до даного часу завідувачем Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_4 не видано свідоцтво про право на спадкування за законом на належну їй частку земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області, як спадкоємиці першої черги за законом, після смерті її сина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку із чим, відповідач була вимушена звернутися до суду із зустрічним позовом в якому просила визнати за нею право власності на 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,059га, розташованої по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 серпня 2013 року

клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено повністю, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,059 га, розташовану по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області (кадастровий номер :02:001:0230), яка належала ОСОБА_5 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві приватної власності; накладено арешт на 2/3 частини житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області, які належать ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на праві приватної власності; накладено арешт на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області, яка належить ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на праві приватної власності; накладено арешт на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області, яка належить ОСОБА_4.(ідентифікаційний номер НОМЕР_3), на праві приватної власності.

Доручено виконання ухвали відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилено, ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 серпня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 листопада 2013 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2014 року відновлено провадження по справі.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,059 га, розташованої по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області в порядку спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи зустрічні вимоги ОСОБА_4 частково суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5.. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,059 га, розташовані по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області. Вказану земельну ділянку померлий ОСОБА_5. отримав у власність шляхом безоплатної приватизації на підставі рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 464 від 08 червня 2004 року. В подальшому ОСОБА_5. одержав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6.

Спадкоємцями майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2., син - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4.

09 листопада 2007 року дружина померлого ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності № НОМЕР_5 на 1/2 частку вказаного будинку, який був спільною сумісною власністю подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом № 4679 на 1/3 частку від 1/2 частини зазначеного будинку, та в даний час є власницею 2/3 часток вказаного будинку.

В той же день син померлого ОСОБА_3 отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом № 4681 на 1/3 частку від 1/2 частини спадкового будинку, та в даний час є власником 1/6 частини спадкового будинку.

Рішенням апеляційного суду Одеської області у цивільній справі № 22ц-16855/2010 від 23 листопада 2010 року за матір'ю померлого ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/6 частку спадкового будинку в порядку спадкування за законом.

Тим же рішенням спадкоємцям ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні за ними права власності на земельну ділянку, через те, що вони не зверталися до нотаріуса з заявами про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

З метою отримання свідоцтв про право власності на належні їм частки спадкової земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області спадкоємці звернулися до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, де їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та рекомендовано звернутися до суду.

З метою реалізації свого права на оформлення спадкового майна, спадкоємці звернулися до суду з первинним та зустрічним позовами, у яких просили суд виділити в натурі їх частини житлового будинку та визнати за ними право власності на належні їм частини земельної ділянки.

З метою встановлення всіх можливих варіантів виділення в натурі належних учасникам процесу часток житлового будинку, ухвалою суду від 26 листопада 2013 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3611/24 від 21 січня 2015 року, провести виділ в натурі часток житлового будинку, що належать учасникам судового процесу, з дотриманням будівельних норм, технічно не надається можливим. Також не надається можливим розподілити земельну ділянку.

За таких обставин, суд обгрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині припинення права спільної часткової власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Правильним є висновок суду щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання за нею прававласності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,059 га, розташованої по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області.

Так, зі змісту статті 61 Сімейного кодексу України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин та діє на момент розгляду справи, приходить до висновку, що зміст даної статті не передбачає виникнення права спільної сумісної власності подружжя на земельну ділянку, набуту внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Частина 5 ст.61 Сімейного кодексу України, яка передбачала, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, була доповнена до ст. 61 Сімейного кодексу України, лише 11.01.2011р. Крім того, частину 5 ст. 61 Сімейного кодексу України було виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17.05.2012 р., який набрав чинності з днем його опублікування (опубліковано 12.06.2012р. в газеті «Голос України» №106). Тобто, на момент відкриття спадщини та виникнення спірних правовідносин, норма ч. 5 ст. 61 Сімейного кодексу України була відсутня, а відповідно до ч. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України, акт законодавства (цивільного законодавства) не має зворотної сили у часі.

Відповідно до п. 18 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянами в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апелянта на неналежне сповіщення судом про час та місце розгляду справи, порушення цим самим норм процесуального права, порушення судом вимог ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України щодо пропорційного визначення права власності на спірну земельну ділянку, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необгрунтованними, оскільки спростовано дослідженими судом обставинами.

Інші доводи порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменко

В.О. Суворов