Ухвала

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Кіровограда в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, головне управління Держземагенства у Кіровоградській області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, скасування його державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року прокурор м. Кіровограда в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 та просив визнати незаконними й скасувати п. 1 рішення Кіровоградської міської ради № 3165 від 16 лютого 2010 року «Про передачу громадянам міста земельних ділянок по АДРЕСА_1» в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, п. 15 вказаного рішення в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв. м, для ведення садівництва, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за умови переведення до земель сільськогосподарського призначення; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м, для ведення садівництва, виданий на ім'я ОСОБА_1 на підставі оскаржуваного рішення й скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на незаконність передачі відповідачу земельної ділянки для садівництва із земель житлової та громадської забудови, без відповідної зміни цільового призначення землі, крім того спірна земельна ділянка знаходиться в межах земель, що належать до категорії земель водного фонду, є прибережною захисною смугою р. Інгул, що було встановлено під час проведення прокурорської перевірки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2014 року зазначене рішення районного суду скасовано й позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення Кіровоградської міської ради № 3165 від 16 лютого 2010 року «Про передачу громадянам міста земельних ділянок по АДРЕСА_1» в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

Визнано незаконним та скасовано п. 15 рішення Кіровоградської міської ради № 3165 від 16 лютого 2010 року «Про передачу громадянам міста земельних ділянок по АДРЕСА_1» в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв. м, для ведення садівництва, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за умови переведення до земель сільськогосподарського призначення.

Визнано недійсним державний акт серії ЯИ № 684358 на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м, для ведення садівництва, виданий 03 серпня 2010 року на ім'я ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог прокурора, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що п. 1 рішення Кіровоградської міської ради «Про передачу громадянам міста земельних ділянок по АДРЕСА_1» від 16 лютого 2010 року № 3165 затверджено громадянам міста проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, у власність для ведення садівництва площею 3,44 га та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних з вилученням земельної ділянки.

Пунктом 15 вказаного рішення ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв. м (у тому числі по угіддях: 1000 кв. м - землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за умови переведення до земель сільськогосподарського призначення.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯИ № 684358 на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1. Відповідно до державного акта цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 31 січня 2013 року вбачається, що спірна земельна ділянка являє собою масив зелених насаджень загального користування (багаторічні дерева: верба, акація, клен, маслина, кущі). Ознак будівництва при обстеженні не виявлено. Межі земельної ділянки, як масиву, а також розподілені громадянам міста в натурі не винесені, межові знаки не встановлені. Земельна ділянка відповідає її природному стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗК України категорії земель України мають особливий правовий режим.

Згідно зі ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, перелік яких є вичерпним, зокрема, землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови тощо. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Однією з основних вимог ЗК України щодо використання земель є вимога цільового використання земельних ділянок.

Статтею 22 ЗК України громадянам для ведення садівництва надаються лише землі сільськогосподарського призначення (п. а ч. 3 ст.22 ЗК України). За змістом ст. 35 ЗК України основною кваліфікуючою ознакою цільового призначення та цільового використання земельної ділянки, наданої для садівництва, є закладення та вирощування багаторічних плодових насаджень, разом з тим частина наданої для садівництва земельної ділянки може використовуватися для зведення необхідних будинків, господарських споруд, необхідних для сезонного проживання громадянина та членів його сім'ї, а також для зберігання господарського інвентаря, вирощеної продукції тощо.

Відповідно ст. ст. 38, 39 ЗК України землі житлової та громадської забудови використовуються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів та норм для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі.

За вимогами ст. 20 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, а зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, визнання актів органів місцевого самоврядування незаконними не суперечить чинному законодавству та є одним із способів захисту прав на землю.

Таким чином, установивши, що оскаржуване рішення Кіровоградської міської ради № 3165 від 16 лютого 2010 року «Про передачу громадянам міста земельних ділянок по АДРЕСА_1» прийнято з порушенням вимог ст. ст. 22, 38 ЗК України щодо розпорядження землями визначеної категорії, оскільки спірну земельну ділянку передано у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови без вирішення питання зміни цільового призначення землі, суд апеляційної інстанції дійшов вірного по суті й обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування цього рішення міської ради, й відповідно визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі такого рішення.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При вирішенні спору судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції немає, оскільки висновки суду про задоволення вимог прокурора м. Кіровограда в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області є обґрунтованими.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко