Справа № 366/3519/14-ц Головуючий у І інстанції Ткаченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/780/917/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є.М.
Категорія 47 18.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Журби С.О.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат та утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року по 07 грудня 2007 року. Від шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_3, 1996 року народження (з 09 січня 2014 року змінив прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3»).

Відповідно до договору № 20849/140275 від 27 серпня 2014 року, укладеного між Київським університетом культури, з однієї сторони, та нею і ОСОБА_3, з іншої, ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання. Вартість навчання згідно з договором становить 5000 гривень за семестр, тобто 10000 гривень за навчальний рік. 21 липня 2014 року позивачем було проведено оплату в розмірі 5000 гривень за І семестр, наступний платіж повинен бути перерахований до 15 січня 2015 року.

Позивач вважає, що на підставі ст. 185 СК України вона має право на відшкодування 1/2 частини сплачених нею коштів за навчання спільного з відповідачем сина, а тому просить стягнути з відповідача на її користь 2500 гривень додаткових витрат на дитину, яка навчається, а також судові витрати.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач позовні вимоги не визнав, свої заперечення виклав письмово. Крім того додав, що 18 грудня 2014 року відбудеться судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат та утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання було відмовлено.

Не погоджуючись з висновком, наведеним у рішенні суду, апелянт подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове по суті позовних вимог.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено дійсні обставини по справі, натомість зроблені протилежні висновки та не застосовано законодавство, яке регламентує правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач по справі (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені ОСОБА_3 09 січня 2014 року змінив прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до копії довідки № 81, виданої Київським університетом культури ОСОБА_3 від 12.09.2014 року, останній є студентом 1 курсу, денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури; термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року (а.с. 7).

Відповідно до копії договору № 20849/140275 від 27.08.2014 року укладеного між Київським університетом культури, з однієї сторони, та нею і ОСОБА_3, з іншої, предметом договору є освітня послуга: виконавець (університет) за рахунок коштів замовника (ОСОБА_1) здійснює підготовку студента (ОСОБА_3) за кваліфікацією «бармен» освітньо-кваліфікаційного рівня: кваліфікований робітник за денною формою навчання; строк надання освітньої послуги з 2014 року по 2015 рік. Відповідно до п. 4.4.1 договору порядок розрахунків - посеместрова оплата, сума до сплати за семестр 5000 гривень (а.с. 8-9).

Так, відповідно до копії квитанції № 59953 від 21.07.2014 року позивачем на користь Київського інституту культури здійснено переказ коштів у сумі 5000 гривень (а.с. 11).

Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину врегульований главою 16 СК України.

Відповідно до змісту позовних вимог предметом спору є додаткові витрати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позивач при обґрунтуванні своїх вимог посилається саме на ст. 185 СК України.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 18. постанови Пленуму Верховного суду "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до наданої суду квитанції вбачається, що позивачем здійснюються додаткові витрати на утримання дитини, зокрема:

- на навчання дитини, що підтверджується квитанцією № KSK0506 від 21.07.2014 року на суму 5000 грн., призначення платежу "Оплата за навчання". (а.с 11)

Вищевказані додаткові витрати на утримання дитини підтверджуються платіжним документом, були дійсно понесені позивачем у вказаних розмірах, та на підставі ст. 185 СК України, половина з даних витрат підлягає стягненню з відповідача в розмірі 2500 грн.

Висновок суду першої інстанції про те, що законодавством не передбачено участь батьків у додаткових витратах на повнолітню дитину, а, отже, немає підстав для задоволення позовних вимог, є помилковим.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Спосіб захисту, при порушенні прав та охоронюваних інтересів позивача, передбачений вимогами ст. 16 ЦПК України, оскільки дана норма закону надає право кожній особі на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання та визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Виходячи із вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також; достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки рішення суду є незаконним та необґрунтований, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, то воно повинно бути скасоване з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: