Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Савіцький Я. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві (Четверта київська державна нотаріальна контора), - про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві (Четверта київська державна нотаріальна контора), - про визнання права власності на спадкове майно.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2., відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, за життя заповіт нею не укладався.

Покійній приходиться рідною дочкою, з якою постійно проживала до моменту смерті, проживає і по теперішній час, і є першої черги спадкоємцем за законом.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1995 р., виданого АТ ЗТ «Будінвестсервіс», квартира АДРЕСА_1, була передана у спільну власність ОСОБА_2, її матері - ОСОБА_3 (бабі), їй, ОСОБА_1, та її дочці, ОСОБА_4, в рівних частках кожній, тобто по 1/ 4 частині.

Після смерті баби, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3., мати, ОСОБА_2, фактично прийняла спадщину, яка складається з 1/4 частини цієї квартири, але юридично не оформила, свідоцтво у нотаріальній конторі не отримала і не зареєструвала.

Так склалося, що її мати, ОСОБА_2 (шлюбне прізвище - «ОСОБА_2»), мала два свідоцтва про народження.

Баба, ОСОБА_3, та дід, ОСОБА_5, не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Після народження матері перше свідоцтво про народження було видане 19.04.1938 р. в с. Веселинівка Баришевського району Київської області на ім»я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі - «батько» - прочерк, «мати» - «ОСОБА_3», дублікат якого мати отримала 10.09.1975 р..

Після війни матір у семирічному віці взяв жити до себе її батько, ОСОБА_5, який 23.11.1952 р. в бюро ЗАГС м. Києва отримав друге свідоцтво про народження на її ім»я, але на своє прізвище - « ОСОБА_2», помилково зазначив дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1., себе вказав у графі - «батько»: « ОСОБА_5», та свою дружину у графі «мати» - «ОСОБА_14».

На підставі саме цього свідоцтва про народження мати отримала паспорт на ім»я - «ОСОБА_2», а 13.09.1956 р. одружилася та взяла прізвище батька - «ОСОБА_2».

18.11.2011 р. державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю документів у підтвердження факту родинних відносин між нею та бабою, ОСОБА_3.

Двічі зверталась до суду з приводу встановлення факту родинних відносин між нею та бабою, ОСОБА_3, спочатку заяву залишено без розгляду, при повторному зверненні у відкритті провадження було відмовлено за наявності спору про право.

З приводу спадщини ніякого спору не існує, факт родинних відносин між нею та бабою, ОСОБА_3, підтверджується письмовими доказами і показаннями свідків.

Фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживав та була зареєстрована разом з матір»ю, ОСОБА_2, на час відкриття спадщини за адресою квартири АДРЕСА_1, яка за життя з цих же підстав прийняла спадщину на 1/4 частину цієї квартири після смерті своєї матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. .

Позивач просила встановити факт родинних відносин між нею та бабою, ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3., та у порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, що входить до складу спадщини.

У судовому засіданні представники позивача на підставі довіреності, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, позовні вимоги підтримали з наведених у заяві підстав, просять задовольнити.

Відповідач, Київська міська рада, з позов ознайомлена, представник на підставі довіреності надав письмові пояснення про те, за відсутності обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину, звернення до суду з позовом про визнання права на спадкове майно вважається передчасним, і не підлягає задоволенню, просить розглянути справу та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства, за його відсутності.

Третя особа, Головне управління юстиції у м. Києві (Четверта київська державна нотаріальна контора) з заявою ознайомлена, заперечень не надала, просить розглянути справу за відсутності представника.

Суд, заслухавши представників позивача, опитавши свідків, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_2. померла ОСОБА_2, яка на день смерті проживала у квартирі АДРЕСА_1 ( а. с. 11 ).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, за життя заповіт нею не укладався.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, ОСОБА_1., приходиться покійній рідною дочкою, з якою вона постійно проживала до дня смерті, та є першої черги спадкоємцем за законом, змінила прізвище 22.01.1988 р. після укладення шлюбу з ОСОБА_12 ( а. с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1995 р., виданого АТ ЗТ «Будінвестсервіс», квартира АДРЕСА_1, була передана у спільну власність ОСОБА_2, її матері - ОСОБА_3 (бабі позивача), позивачу, ОСОБА_1, та її дочці, ОСОБА_4, в рівних частках кожній, тобто по 1/4 частині ( а. с. 13, 14).

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті баби, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3., мати позивача, ОСОБА_2, фактично прийняла спадщину, яка складалась з ? частини цієї квартири, оскільки разом з нею проживала на день відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформила, свідоцтво у нотаріальній конторі не отримала і не зареєструвала.

Мати позивача, ОСОБА_2 мала два свідоцтва про народження:

перше - видане 19.04.1938 р. в с. Веселинівка Баришевського району Київської області її матері, яка не перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком, ОСОБА_5, на ім»я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі - «батько» - прочерк, «мати» - «ОСОБА_3», дублікат якого нею отриманий 10.09.1975 р. ( а. с. 8);

друге - видане 23.11.1952 р. в бюро ЗАГС м. Києва її батькові, ОСОБА_5., але на його прізвище - на « ОСОБА_2», де помилково записана дата її народження - ІНФОРМАЦІЯ_1., зазначені в графі - «батько»: - « ОСОБА_5», та його дружина у графі «мати» - «ОСОБА_14» ( а. с. 9).

Пояснюється це тим, що мати позивача, починаючи з 7-ми річного віку, проживала у Києві зі своїм батьком, ОСОБА_5., який був одружений зі ОСОБА_14, і за необхідності отримав свідоцтво про її народження, внісши особисто відомості до нього.

Саме на підставі цього свідоцтва про народження мати позивача отримала паспорт на ім»я ОСОБА_2, а 13.09.1956 р. одружилася, та взяла прізвище чоловіка - «ОСОБА_2» ( а. с. 10).

Опитані свідки, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, підтвердили ті обставини, що ОСОБА_3 являлась матір»ю ОСОБА_2 та бабою ОСОБА_1, з середини 70-х років минулого сторіччя переїхала з с. Веселинівка до Києва та проживала разом зі своєю єдиною дочкою та її родиною до дня смерті.

18.11.2011 р. державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю документів у підтвердження факту родинних відносин між нею та бабою, ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3., дочкою якої була ОСОБА_2, яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила свої спадкові права ( а. с. 19).

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1270 ЦК ).

Суд вважає встановленим той факт, що позивач пригодиться рідною онукою ОСОБА_3, померлій, ІНФОРМАЦІЯ_3., після смерті якої прийняла спадщину її мати, ОСОБА_2, але юридично не оформила.

Позивач фактично прийняла спадщину на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті своєї матері, ОСОБА_2, постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, яка з цих же підстав за життя прийняла спадщину на 1/4 частину цієї квартири після смерті своєї матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а. с. 14) .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за законом після смерті матері доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст. ст. 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1226, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 р.), ст. ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 приходиться рідною онукою ОСОБА_3, померлій, ІНФОРМАЦІЯ_3..

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири №32, загальною площею 56,80 кв. м, жилою площею 37, 70 кв. м, по АДРЕСА_1, після смерті спадкодавця, ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2..

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко