№ 336/2645/15-ц
провадження № 2/336/1626/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

17 червня 2015 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м»ясокомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування у порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який уточнювався в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначило, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» та працював на посаді водія, в період з 01.08.2013 р. до 31.03.2014 р.

09.11.2013 р. відповідач, керуючи автомобілем «ГАЗ», державний номер НОМЕР_1 у дворовому проїзді будинку № 25 по вул..Матросова в м.Запоріжжя, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, несумісні з життям, що явилось безпосередньою причиною її смерті.

Винність відповідача в порушенні п.п.10.9, 12.3 ПДР України, мала ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, і скоєнні вищевказаної пригоди, і вина відповідача встановлена вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2014 р. у кримінальній справі, відповідно до якого ОСОБА_1 було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі та позбавлено права керування транспортними засобами на 2 роки з іспитовим строком на 2 роки.

Під час керування автомобілем «ГАЗель» д.н.з. НОМЕР_1, відповідач виконував службові обов»язки водія позивача, якому належить вказаний транспортний засіб.

Спадкоємець ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» про стягнення з останнього моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, оскільки шкода була завдана ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов»язків у позивача.

21.10.2014 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було винесено рішення яким було стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 70000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 3500 грн. судового збору в дохід держави.

Вказане рішення апеляційною інстанцією було залишено без змін.

Постановою від 12.02.2015 р. ВДВС Глобинського РУЮ було відкрито провадження про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 70000 грн.

ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» 01.04.2015 р. грошові кошти в сумі 70000 грн. були сплачені на відповідний рахунок ВДВС Глобинського РУЮ платіжним дорученням № 5134 для зарахування їх на користь третьої особи - ОСОБА_3

Посилаючись на ст.ст.1172, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст.130, 134, 233 КЗпП України, за позовом ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» просить стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на їх користь грошові кошти в сумі 70 000 грн. та судовий збір в сумі 700 грн.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав.

У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно наказу № 804 від 01.08.2013 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів Запорізького регіонального відділу продаж ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» (а.с.7).

Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2014 р. у кримінальній справі ОСОБА_1 було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі та позбавлено права керування транспортними засобами на 2 роки з іспитовим строком на 2 роки. Вказаним вироком встановлено, що 09.11.2013 р. відповідач, керуючи автомобілем «ГАЗ», державний номер НОМЕР_1 у дворовому проїзді будинку № 25 по вул..Матросова в м.Запоріжжя, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, несумісні з життям, що явилось безпосередньою причиною її смерті (а.с.9-10).

Під час керування автомобілем «ГАЗель» д.н.з. НОМЕР_1, відповідач виконував службові обов»язки водія позивача, якому належить вказаний транспортний засіб.

Відповідно до положень ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Спадкоємець ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» про стягнення з останнього моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, оскільки шкода була завдана ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов»язків у позивача.

21.10.2014 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було винесено рішення, що набрало законної сили, яким було стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 70000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 3500 грн. судового збору в дохід держави (а.с.11-16, 17-21).

Постановою від 12.02.2015 р. ВДВС Глобинського РУЮ було відкрито провадження про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 70000 грн. (а.с.22).

Платіжним дорученням № 5134 для зарахування на користь третьої особи - ОСОБА_3, 01.04.2015 р. ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» були сплачені на відповідний рахунок ВДВС Глобинського РУЮ грошові кошти в сумі 70000 грн. (а.с.25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В п.6 та п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов»язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1991 ЦК України).

При цьому Постанова Пленуму Верховного Суду № 14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначає, що судовому розгляду підлягають заяви власника підприємства або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток, якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв»язку із закінченням строку на видання розпорядження про відрахування).

31.03.2014 р. ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.8).

Відповідно до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов»язків, при цьому законодавством встановлено як обмежену так і повну матеріальну відповідальність працівників за шкоду, завдану підприємству.

Згідно п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10 57, 60, 61, 88, 213, 215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м»ясокомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування у порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м»ясокомбінат» суму відшкодування в порядку регресу в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м»ясокомбінат» судові витрати в сумі 700 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк