АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/795/К/15 суддя: Шум Л.І.
Категорія - 26 (ІV) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" - Черевик Олександр Миколайович

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПАТ "Центральний ГЗК") про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працюючи протягом 14 років у відповідача в шкідливих умовах праці її батько ОСОБА_6 отримав професійне захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Актом огляду обласної МСЕК №3 від 18.06.2014 року встановлено причинний зв'язок смерті батька позивача з встановленим йому за життя професійним захворюванням.

ОСОБА_2 вважає, що смертю її батька від отриманого ним професійного захворювання, їй спричинено моральну шкоду, а тому просила стягнути на її користь з ПАТ "Центральний ГЗК" 220 000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі. Суд першої інстанції не врахував, що предметом позову є право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної членам сім'ї смертю фізичної особи, тому право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з моменту смерті її батька ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а не з моменту встановлення останньому за життя професійного захворювання. Право на відшкодування моральної шкоди членам сім'ї, заподіяної смертю фізичної особи, передбачено положенням ч.1 ст. 1167 та ч.2 ст.1168 ЦК України, значить вимоги позивача у повній мірі ґрунтуються на законі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, представника відповідача ПАТ "Центральний ГЗК" - Черевика О.М., який заперечував проти апеляційної скарги і просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_6 був батьком позивача ОСОБА_2 , яка мала дошлюбне прізвище ОСОБА_6. (а.с.10)

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26 грудня 1997 року, що не оспорюється відповідачем, ОСОБА_6, який працював слюсарем-ремонтником, дробильником на підприємстві відповідача, мав професійне захворювання з діагнозом: силикотуберкульоз, сидеросиликоз, туберкульозний бронхоаденіт, причиною виникнення якого, було визнано багаторічну роботу в умовах тривалого впливу професійних факторів, зокрема пилу та несприятливих метеофакторів - запиленості робочої зони 7,0 мг/м3 - 17,7 мг/м3 при ГДК = 2,0 мг/м3. (а.с.5-6)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини, зокрема, професійне захворювання ОСОБА_6, що було спричинене незабезпеченням відповідачем ПАТ "Центральний ГЗК" безпечних та нешкідливих умов праці та яке, в свою чергу, потягло смерть ОСОБА_6, виникло до набрання чинності ЦК України 2004 року, яким було визначене право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, завданої його смертю.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи. Відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

У зазначеній нормі поняття "діти" вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію у різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коди були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до пунктів 1, 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, то вони підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167,1168 ЦК України.

Зазначеним висновок був викладений Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, та в силу положень ст. 214, 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної членам сім'ї смертю фізичної особи виникло у позивача з моменту смерті її батька ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а не з моменту встановлення останньому за життя професійного захворювання.

Встановлення професійного захворювання ОСОБА_6 відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26 грудня 1997 року є підставою для відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я фізичній особі. Але ОСОБА_2 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної членам сім'ї смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача з моменту смерті її батька ІНФОРМАЦІЯ_1 року року, тобто вже після 1 січня 2004 року - дати набрання чинності ЦК України, а саме частини 2 статті 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи членам її сім'ї.

Як вбачається з довідки №0000075 Обласної МСЕК №3 від 18.06.2014 року було встановлено причинний зв'язок між смертю ОСОБА_6 з встановленим йому професійним захворюванням. (а.с. 7)

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що актом розслідування хронічного професійного захворювання від 26 грудня 1997 року визначено, що ОСОБА_6 отримав професійне захворювання, у зв'язку з незабезпеченням йому відповідачем ПАТ "Центральний ГЗК" безпечних та нешкідливих умов праці, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ПАТ "Центральний ГЗК" є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - дочці померлого.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права та безпідставно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог.

Враховуючи викладене і зважаючи на обсяг та характер заподіяних позивачу душевних страждань, відповідно до роз'яснень викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, із стягненням з ПАТ "Центральний ГЗК" на користь позивача 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ПАТ "Центральний ГЗК" на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у розмірі 365,40 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду відповідно до положень п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року скасувати та ухватили нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_2 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій в розмірі 365,40 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: