Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи тим, що з 28.04.1999року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час зареєстрованого шлюбу подружжям набуто наступне майно : за договором купівлі-продажу від 15.10.2013року придбано квартиру АДРЕСА_1 На даний час відносини між сторонами погіршилися, що призвело до розірвання шлюбу 23.09.2014р. за рішенням суду, а тому постало питання поділу спільно нажитого майна. Також посилається на норму ст..ст.60,61 СК України майно, набуте подружжям на час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що добровільно поділити майно можливості не має, а тому просив суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно з ч.2 цієї статті - до ухвалення судового рішення у зв»язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз»ясніє сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч.4 цієї статті -у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.1999року, на цей час шлюб не розірваний за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2014р.

Дані обставини сторонами не заперечуються, доводяться копіями свідоцтва про шлюб , виданим повторно Відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 19.06.2014р., згідно актового запису № 390, копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2014р. по цивільній справі № 357/10664/14-ц, 2/357/3406/14.

.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.10.2013року , засвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 2-4734 на ім.»я ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 56,0кв.м., житловою площею 29,4кв.м., має 2 жилі кімнати, вартістю 149089,00грн.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 15.10.2013р.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.372 цього Кодексу у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України -майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст. 61 СК України - об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

А згідно з ч.1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд, вважає, що в даному випадку є всі законні підстави вважати, що частки сторін в спірній квартирі є рівними, докази наявності інших істотних обставин, які б підлягали врахуванню судом при визначенні часток сторін у спірному майні - відсутні.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення і за позивачем може бути визнане право власності на 1/ 2 частину спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 15,60,174,212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 60,61,70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.368,372 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поділити майно, що є у спільній сумісній власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова