Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/400/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

03.02.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі Кравченко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Соколівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельку ділянку та скасування його державної реєстрації.

Зазначив, що відповідач приватизувала земельну ділянку та отримала державний акт серії КР № 005250 від 06.10.1999 року на право власності на земельну ділянку площею 0,174 га по АДРЕСА_1. Вважає, що відповідач приватизувала земельну ділянку на підставі розписки, яку він дав з метою забезпечення проходу до будинку колишньому власнику будинку ОСОБА_4, яка померла в 2000 році.

Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської районної ради народних депутатів № 78 від 27.02.1991 йому було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарчих будівель на земельній ділянці 1200 кв.м. за адресою АДРЕСА_2.

Згідно із державним актом на право приватної власності на землю від 24.01.2000 року він є власником земельної ділянки площею 0,1043 га.

Таким чином, вважає, що відповідачка володіє належною йому земельною ділянкою розміром 0,02 га безпідставно.

Тому просив визнати недійсним держаний акт, виданий на ім'я відповідачки, та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням суду в позові відмовлено. Як на підставу у відмові в задоволенні позову суд посилається на те, що при виготовленні державних актів межі ділянок були сторонами узгоджені між собою, а також те, що позивач не надав належних доказів того, що порушуються його майнові права.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт посилається на всі підстави, передбачені ст.309 ЦПК України. Просив рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що позивач і відповідач є власниками суміжних ділянок.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 005250 відповідач є власником земельної ділянки площею 0,1745 га в межах згідно із планом, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1. Підставою для отримання держакту є рішення Соколівської сільської ради № 43/13 від 25.04.1999 року. Складений акт встановлення в натурі зовнішніх меж земельної ділянки.

Згідно із державним актом на право приватної власності на землю від 24.01.2000 року, виданим на підставі рішення №108/162 Соколівської сільської ради від 04.12.1996 року позивач є власником земельної ділянки площею 0,1043 га, яка суміжна із ділянкою відповідача. Складений акт встановлення в натурі меж земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.316, ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Так, дійсно рішенням Соколівської сільської ради від 04.12.1996 року за №108/162 позивачу надано безкоштовно у приватну власність 0.12 га для обслуговування житлового будинку.

31 травня 1996 року позивачем складено розписку про те, що він дає згоду на встановлення межі по доріжку, яка належить ОСОБА_4, яка померла в 2000 році. Після її смерті земельна ділянка успадкована відповідачкою.

При отриманні державного акту від 24.01.2000 року позивач усвідомлював, що він отримує земельну ділянку 0.1043 га. Був складений акт розмежування, про який позивачу було відомо достеменно, оскільки він вчинив підпис в акті, і заперечень до встановлення меж земельної ділянки саме в таких розмірах, як після отримання державного акту позивачкою, так і після отримання 24 січня 2000 року державного акту на свою земельну ділянку, відповідач не заявляв.

Крім того, з акту вбачається, що межі земельної ділянки закріплені в натурі існуючим парканом та дерев'яними кілками.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач скористався своїм правом розпорядитись частиною земельної ділянки на власний розсуд, тобто, на користь відповідачки. Будь-яких шахрайських дій з боку відповідача, психічного чи фізичного впливу на позивача при цьому не встановлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді