Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23 листопада 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра») (назву змінено на ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_3 укладено договір № 8/2006/840-К/606-Н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 33 500 доларів США строком до 20 листопада 2036 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором укладено договори поруки від 26 вересня 2006 року між банком і ОСОБА_4 та від 23 листопада 2006 року між банком і ОСОБА_5 Відповідно до умов договорів поруки поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за належне виконання позичальником умов кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань станом на 08 січня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 58 141 долари 84 центи США та 45 624 грн 20 коп., яку позивач просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на те, що 23 листопада 2006 року між ним та ВАТ «КБ «Надра» було укладено вищевказаний кредитний договір, проте він незаконно укладений в іноземній валюті, весь тягар коливання курсу іноземної валюти несе позичальник, а тому умови спірного договору є несправедливими. Крім того, банк не мав права укладати договір та видавати кредит у іноземній валюті готівкою. Посилаючись на викладене, просив визнати спірний кредитний договір недійсним.

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ВАТ «КБ «Надра» про визнання договору поруки припиненим. Вимоги обґрунтовані тим, що 23 листопада 2006 року між ним та ВАТ «КБ «Надра» укладено договір поруки. Строк дії цього договору не встановлено, тому на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України договір є припиненим через рік після укладення. Крім того, за час дії кредитного договору банк двічі без погодження з поручителем змінював відсоткову ставку за користування кредитом в сторону збільшення.

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи вимоги тим, що 26 вересня 2006 року між нею та ВАТ «КБ «Надра» було укладено вказаний договір поруки. Але в договорі не встановлено строк його дії, тому він є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Крім того, за час дії кредитного договору ПАТ «КБ «Надра» двічі змінювало відсоткову ставку за користування кредитом у сторону збільшення без погодження з поручителем, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року, позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 23 листопада 2006 року № 8/2006/840-К/606-Н у розмірі 58 141 долари 84 центи США та 45 624 грн 20 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 32 867 доларів 36 центів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 25 274 долари 48 центів США, пеня за несвоєчасне виконання умов договору - 18 847 грн 65 коп., що еквівалентно 2 358 доларів 02 центи США, штрафи - 26 776 грн 55 коп., що еквівалентно 3 350 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано припиненим договір поруки, укладений 23 листопада 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» (назву змінено на ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_5 Визнано припиненим договір поруки, укладений 26 вересня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (назву змінено на ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові рішення в частині задоволення зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Надра» не оскаржуються, тому в цій частині в порядку ч. 1 ст. 335 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що 23 листопада 2006 року ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 укладено договір № 8/2006/840-К/606-Н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 33 500 доларів США терміном до 20 листопада 2036 року зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитом та 0,14 % щомісячно від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом за управління кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором ПАТ «КБ «Надра» було укладено договори поруки від 26 вересня 2006 року зі ОСОБА_4 та 23 листопада 2006 року зі ОСОБА_5, відповідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за належне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань станом на 08 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 58 141 долари 84 центи США та 45 624 грн 20 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 32 867 доларів 36 центів США, за процентами за користування кредитом - 25 274 долари 48 центів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18 847 грн 65 коп., (еквівалентно 2 358 доларів 02 центи США), штрафи - 26 776 грн 55 коп. (еквівалентно 3 350 доларів США).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок порушення ОСОБА_3 умов кредитного договору утворилася заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню, врахувавши при цьому наданий банком розрахунок кредитної заборгованості. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що спірний договір укладено з дотриманням вимог чинного на час його укладення законодавства України, сторонами при його укладенні було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, а саме: валюти кредитування, валюти повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, права ОСОБА_3 як споживача, не порушені.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна з огляду на таке.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_3 зазначав, що він не погоджується із наданим банком розрахунком заборгованості за спірним кредитним договором, зокрема у частині стягнення штрафів.

Так, умовами п. 4.3.8 кредитного договору встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, передбачених цим договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, визначені у п. п. 5.1-5.3 цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 25 % процентів від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням

Згідно з п. 5.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу з погашення кредиту, визначеного у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

У разі порушення позичальником вимог п. п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеного п. 1.1 цього договору, за кожний випадок (п. 5.3 кредитного договору).

За змістом п. п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 кредитного договору позичальник зобов'язаний забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених п. 3.1.1 цього договору; протягом 1 робочого дня, з моменту отримання кредитних коштів, згідно з цим договором, укласти з банком договір, передбачений п. 2.1 цього договору; протягом дії цього договору не здійснювати будь-яких дій щодо зниження вартості засобу забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також надавати банку можливість перевірки його дійсності та грошової оцінки; на вимогу банку з'явитися до банку для підписання додаткової угоди, в якій визначений розмір процентної ставки за користування кредитом; на вимогу банку надавати документи, що підтверджують його поточний фінансовий стан.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення кредитної заборгованості, апеляційний суд на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України доводи апеляційної скарги належним чином не спростував, обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не з'ясував, зокрема не перевірив розрахунок кредитної заборгованості, не дослідив умови кредитного договору та чи допустив ОСОБА_3 порушення, за які передбачено сплату штрафних санкцій, а тому дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції повністю не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування в частині позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року скасувати в частині позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак