Справа № 739/299/15-ц
Провадження № 2/739/90/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивача та третьої особи - Петракова С.В.,

прокурора - Коломієць О.О.,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та виконавчий комітет Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Новгород-Сіверська районна держава адміністрація Чернігівської області (далі - позивач), діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, виконавчий комітет Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка, будучи матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно останньої, не створює належних умов для проживання даної дитини, застосовує до неї фізичну силу, умови перебування дитини в сім'ї її матері несуть загрозу для її життя та здоров'я. Зокрема, 24 лютого 2015 року між відповідачкою та її донькою ОСОБА_3 в приміщенні Дігтярівського НВК виник конфлікт, під час якого відповідачка застосувала фізичну силу до своєї доньки, у зв'язку з чим розпочато досудове розслідування. Також відповідачка подала заяву про відмову від виховання своєї доньки ОСОБА_3, хоча така заява відповідно до положень Сімейного кодексу України є неправозгідною та суперечить моральним засадам суспільства. З огляду на викладене виконавчим комітетом Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, як органом опіки та піклування, надано згоду на позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_3 Оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов'язку утримувати свою дитину, з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання ОСОБА_3 на користь особи, яка буде займатися її вихованням та утримання, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні представник позивача і одночасно представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служби у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що відповідачка вихованням своєї доньки ОСОБА_3 не займається, застосовувала до неї фізичну силу, подала заяву про відмову від виховання останньої. На даний час ОСОБА_3 відібрана у відповідачки та передана на реабілітацію в реабілітаційний центр, розташований в м. Чернігові, тому вона не може взяти участі в судовому засіданні.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що дійсно вона вдарила свою доньку ОСОБА_3 один раз по щоці, оскільки та підбурювала інших дітей до вчинення крадіжок, які сама вчиняла. З цього приводу вона до правоохоронних органів не зверталася. Крім ОСОБА_3 у неї на вихованні перебуває ще три малолітні дитини, яких вона також виховує сама. Батько ОСОБА_3 був записаний з її слів відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Виникнення конфліктів між нею та донькою ОСОБА_3 пояснює завищеними вимогами останньої щодо свого утримання. Всі необхідні умови для утримання дітей вона створює, купує їм одяг та продукти харчування. Шкільні обіди доньці ОСОБА_3 вона не оплачує, остання харчується вдома, інші дії харчуються в навчальному закладі, оскільки вони безкоштовні. Заяву про відмову від виховання доньки ОСОБА_3 вона дійсно писала і на даний час не хоче, щоб б остання виховувалася в її родині разом з іншими дітьми, оскільки вона негативно впливає на них. Сплачувати аліменти на утримання своєї доньки вона згодна, але в меншому розмірі, ніж зазначено в позові, оскільки кошти потрібні їй для утримання й інших дітей. Сукупний дохід сім'ї становить в середньому 4 000 - 5 000 грн. на місяць і складається з соціальної допомоги, яку держава виплачує на малолітніх дітей.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області до суду не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог.

Прокурор у судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, відповідачки, думку прокурора, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є відповідачка та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06 квітня 2000 року (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №2 від 27 лютого 2015 року батько ОСОБА_3 був записаний за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька було записане за вказівкою матері (а.с. 13).

Після народження ОСОБА_3 постійно проживала в родині своєї матері, тобто відповідачки, на яку відповідно до законодавства було покладено обов'язки щодо утримання та виховання своєї доньки.

25 лютого 2015 року неповнолітня ОСОБА_3 звернулася до Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області із заявою про те, що 24 лютого 2015 року приблизно о 09 год. 00 хв. в приміщенні Дігтярівського НВК відповідачка спричинила їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим було розпочато кримінальне провадження №0000080 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (а.с. 23).

24 лютого 2015 року органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області у зв'язку зі встановленням обставин, які підтверджують факт безпосередньої загрози для життя і здоров'я дитини, прийнято рішення про негайне відібрання ОСОБА_3 від її матері, тобто відповідачки, повідомлено про прийняте рішення прокурора району та службу у справах дітей районної державної адміністрації, зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачки її батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 (а.с. 6).

Органом опіки та піклування 10 лютого 2015 року було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідачки, в ході якого встановлено, що сім'я складається з п'яти осіб, на утриманні відповідачки крім ОСОБА_3 перебуває ще троє дітей, зокрема ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Санітарний стан житла відповідачки задовільний, є стіл для виконання дітьми домашніх завдань, книги. Родина малозабезпечена і живе за рахунок соціальних виплат. ОСОБА_3 має все необхідне для школи, зокрема одяг, взуття, шкільне приладдя, виконує роботи по господарству, іноді пропускає навчання без поважної причин, буває нетактовною, грубою, схильна до крадіжок, взаємовідносини між відповідачкою та її донькою ОСОБА_3 не завжди доброзичливі (а.с. 9).

З характеристики, наданої виконавчим комітетом Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області вбачається, що відповідачка буває нестримано, істеричною, не цурається брутальних слів, зокрема щодо дітей, погрожувала доньці ОСОБА_3 фізичним покаранням (а.с. 8).

З характеристики Дігтярівського НВК вбачається, що ОСОБА_3 за період навчання продемонструвала середній рівень знань, кращі результати має з предметів гуманітарного циклу, не завжди проявляє старанність, мають місце пропуски занять без поважних причин, також вона схильна до крадіжок. Загалом дитина товариська, але часто буває грубою, неврівноваженою, з матір'ю у неї виникають конфліктні ситуації (а.с. 11).

В матеріалах справи міститься заява відповідачки про те, що вона відмовляється від своєї доньки ОСОБА_3 та від виконання щодо неї своїх батьківських обов'язків і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно останньої (а.с. 10). Достовірність даної заяви відповідачка підтвердила у судовому засіданні, пояснивши, що вона не бажає, аби її донька ОСОБА_3 в подальшому виховувалася в її родині.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з пунктами 2 та 3 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини чи жорстоко поводяться з дитиною.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниження людської гідності дитини тощо.

Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як з'ясовано, до звернення з даним позов до суду відповідачка загалом належним чином виконувала свої батьківські обов'язки, що підтверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов її сім'ї, при цьому на даний час вона відмовляється виховувати та утримувати свою неповнолітню доньку ОСОБА_3 і взагалі відмовляється від неї, як своєї дитини, що підтверджено написаною відповідачкою заявою, та її поясненнями, даними у судовому засіданні, хоча відмова від дитини згідно частини третьої статті 155 СК України є неправозгідною та суперечить моральним засадам суспільства.

Також судом встановлено, що відповідачка жорстоко поводиться зі своєю донькою ОСОБА_3, зокрема 24 лютого 2015 року в приміщенні навчального закладу свідомо вдарила її, звинувативши в підбурюванні інших дітей до вчинення крадіжок, що є як недопустимим поводженням з дитиною, так і не допустимим методом виховання дитини і крім завдання фізичного болю дитині принижує її людську гідністю. Це в свою чергу стало підставою для прийняття органом опіки та піклування рішення про відібрання у відповідачки її доньки ОСОБА_3

Все викладене вище свідчить про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, оскільки це відповідає інтересам даної дитини, тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до частин третьої, четвертої та п'ятої статті 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Враховуючи те, що батько неповнолітньої ОСОБА_3 був записаний відповідно до положень статі 135 СК України за вказівкою матері, суду не відомий, у зв'язку з чим вказана дитина не може бути передана йому, а баба, дід та інші родичі цієї дитини не подали суду заяву про своє бажання отримати її на виховання, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо передачі неповнолітньої ОСОБА_3 на утриманні певній особі, тому вона має бути залишена на опікуванні органу опіки та піклування, яким була відібрана від матері згідно рішення виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 24 лютого 2015 року.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, незважаючи на позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, вона зобов'язана виконувати свої батьківські обов'язки з утримання доньку до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки суд враховує, що остання отримує державному допомогу по догляду за дітьми, розмір якої, як вбачається з пояснень відповідачки, становить в середньому 4 000 - 5 000 грн., що слід розцінювати як постійний дохід, також у відповідачки на утриманні перебуває ще три дитини, при цьому будь-які дані про наявність у відповідачки чи у її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 захворювань, які потребували б додаткових витрат, відсутні. Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки суд розцінює як необґрунтовані і вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована неповнолітня ОСОБА_3, аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 02 березня 2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідачки у межах суми платежу за один місяць, за період з 02 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року.

З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, від сплати судового збору звільняються державні органи, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За таких обставин, враховуючи, що позові вимоги немайнового характеру - позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню повністю, а позовні вимоги майнового характеру - стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, на підставі підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп. (243 грн. 60 коп. + 121 грн. 80 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 164-167, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та виконавчий комітет Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована неповнолітня ОСОБА_3, аліменти у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 365(триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 25 березня 2015 року.