Справа № 369/3906/13-ц Головуючий у І інстанції Волчко А.Я.
Провадження № 22-ц/780/1039/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко
Категорія 29 19.02.2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Савченка С.І.,

суддів Білоконь С.І., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який надалі уточнила і мотивувала тим, що їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 Вказувала, що 1 лютого 2013 року відбулося залиття її квартири із розташованої вище квартири № 11 цього ж будинку, яка належить відповідачці ОСОБА_1, внаслідок руйнування сантехнічного крануу приміщенні ванної кімнати, що стверджується актом комісії ТОВ «Екожитлосервіс» від 1 лютого 2013 року. Внаслідок залиття пошкоджені стеля і шпалери в коридорі та житловій кімнаті, покриття підлоги (ламінат), меблі та інше. Посилалася, що в результаті залиття їй завдана матеріальна шкода в розмірі 15726 грн. Крім того, діями відповідачки їй заподіяно моральну шкоду, що полягає в душевних стражданнях, пов'язаних із пошкодженням власності, порушенні нормальних умов для проживання та затишку Заподіяну моральну шкоду оцінила у 15000 грн.

У зв'язку із наведеним просила стягнути із відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 15726 грн., моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути із відповідачки на користь ОСОБА_2 10390 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити судове рішення, стягнувши з неї на користь позивачки збиток в розмірі 1053 грн., в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд не усунув суперечності у висновку товарознавчої експертизи і невірно визначив розмір матеріального збитку. Крім того, суд не врахував часткове відшкодування нею матеріальної шкоди в сумі 6650 грн. та відсутність доказів заподіяння позивачці моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_2 є власником і мешкає в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири № 11 в цьому ж будинку, яка розташована над квартирою позивачки поверхом вище.

Також судом встановлено, що 1 лютого 2013 року відбулося залиття належної позивачці квартири із розташованої над нею квартири № 11, що належить відповідачці. Залиття відбулося внаслідок того, що у квартирі № 11 лопнув кран на сантехнічному відгалудженні до пральної машини у приміщенні ванної кімнати, що стверджується актом комісії обслуговуючої організації ТОВ «Екожитлосервіс» від 1 лютого 2013 року.

Внаслідок залиття було пошкоджено шпалери в житловій кімнаті, шпалери в коридорі, покриття підлоги (ламінат) у приміщенні кімнати.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що залиття квартири позивачки сталося з вини відповідачки, яка відповідно до приписів ст.ст.1166, 1167 ЦК України зобов'язана відшкодувати завдану нею матеріальну і моральну шкоду.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивачки.

Стягуючи матеріальну шкоду в розмірі 10390 грн., суд першої інстанції не звернув уваги на надані відповідачкою ОСОБА_1 докази щодо добровільного залагодження спору, зокрема на наявний в матеріалах справи акт від 23 березня 2013 року, з якого вбачається, що на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, що відбулося 1 лютого 2013 року, відповідачка передала ОСОБА_2 кошти в розмірі 3500 грн., а також виконала роботи по ремонту меблів і квартири в розмірі 3150 грн., з яких ремонт (демонтаж, монтаж та ремонт) шаф 1500 грн., решта 1650 грн. - на ремонт коридору.

Отже, розмір матеріального збитку має бути зменшений на суму 5150 грн., яка включає передані кошти 3500 грн. та витрати на ремонт коридору 1650 грн.

Посилання позивачки ОСОБА_2 на те, що 3500 грн. отримані нею на відшкодування збитків за попередніми залиттями безпідставні і не знайшли свого підтвердження, поскільки остання не надала з цього приводу належних і допустимих доказів.

Колегія суддів прийшла до переконання, що кошти в сумі 1500 грн. на ремонт шаф не можуть бути враховані, бо ні в акті про залиття від 1 лютого 2013 року, ні у висновку експертизи не йдеться про пошкодження меблів і завдання внаслідок цього шкоди позивачці.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає зміні і суд стягує із відповідачки на користь позивачки на відшкодування матеріальної шкоди кошти в розмірі 5240 грн. (10390 грн. - 5150 грн.).

Доводи апелянта ОСОБА_1 на необхідність врахування при відшкодуванні шкоди її витрат на ремонт шаф у квартирі позивачки в сумі 1500 грн. необгрунтовані з викладених вище підстав, а саме у зв'язку із відсутністю доказів у справі, які б підтверджували факт пошкодження меблів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дав неналежну оцінку висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7924/13-43 від 19 червня 2014 року і мав виходити із розміру збитку 7703, а не 10390 необгрунтовані. Зі справи вбачається, що експерт провів оцінку розміру матеріальної шкоди в сумі 7703 грн. за результатами візуального обстеження ним особисто квартири позивачки вже після часткового ремонту і поклеєння шпалер. Крім того, експерт провів оцінку розміру матеріальної шкоди в сумі 10390 грн. на підставі акту обстеження комісії обслуговуючої організації ТОВ «Екожитлосервіс» від 1 лютого 2013 року, яка визначила як види так і площу пошкоджень відразу після залиття.

На переконання колегії суддів суд вірно взяв до уваги акт обстеження і виходячи із вказаних там пошкоджень визначив збиток.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність завдання моральної шкоди безпідставні.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом вірно встановлено, що в результаті залиття квартири було завдано моральної шкоди, що виявилося у пошкодження її майна та порушення звичайного життєвого ритму та затишку у квартирі, незручностей та необхідності докладання зусиль щодо відновлення майна. Суд вірно задоволив вимоги частково і стягнув 2000 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 жовтня 2014 року в частині відшкодування матеріальної шкоди змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5740 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: