Провадження № 4-с/742/12/15
Єдиний унікальний № 742/1278/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною відмову у знятті арешту з нерухомого майна,-

встановив:

Заявник звернувся до суду із скаргою до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною відмову у знятті арешту з нерухомого майна. Заявлені вимоги мотивують тим, що постановою державного виконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 липня 2008 року у виконавчому провадженні №2782709, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1594/2005, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 26 липня 2005 року у справі про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 14 липня 2005 року, аліментів в розмірі 150 грн. щомісячно на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь матері ОСОБА_4 та в звязку із заборгованістю по аліментам, станом на 30 червня 2008 року в розмірі 2435,00 грн, було накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Прилуки, вул.Артема, буд.5 у межах суми звернення стягнення, що становить 2435,00 грн. 26 лютого 2015 року заявником було погашено заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 та своєчасно проводяться щомісячні платежі на утримання дитини. Крім того, 27 червня 2013 року у відділі державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції закінчено виконавче провадження №2706036 з примусового виконання виконавчого листа №2-1207, виданого Мінським районним судом м.Києва про стягнення на користь ОСОБА_5 аліментів. Проте, листом від 27 березня 2015 року №03-40/2253 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було відмовлено у знятті арешту з майна, належного заявнику. Оскільки, подальше перебування належного заявнику майна під арештом та заборона ним розпоряджатися суттєво впливає на реалізацію його права власності, тому заявник і просить суд визнати таку відмову неправомірною та зняти арешт і припинити обтяження з нерухомого майна.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Державний виконавець Шибіко Є.М. в судовому засіданні щодо зняття арешту та припинення обтяження з житлового будинку ОСОБА_1 заперечувала та пояснила, що на виконанні у відділі перебуває незавершене виконавче провадження №2782709 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1594/2005, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 26 липня 2005 року у справі про стягнення з ОСОБА_1, щомісячно починаючи з 14 липня 2005 року, аліментів в розмірі 150 грн. на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь матері ОСОБА_4. 26 лютого 2015 року заявником було погашено заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 8165,00 грн. та в березні своєчасно сплачено 150,00 грн. аліментів.

Суд, заслухавши заявника та державного виконавця, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги в повному обсязі, з наступних підстав:

Згідно копії виконавчого листа №2-1594/2005, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 26 липня 2005 року, прийнято рішення стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 14 липня 2005 року, аліменти в розмірі 150 грн. щомісячно на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь матері ОСОБА_4 (а.с.5).

Відповідно до копії постанови відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції від 15 серпня 2005 року, відкрито виконавче провадження №2782709 з примусового виконання виконавчого листа №2-1594, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 26 липня 2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів (а.с.3).

Згідно копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 липня 2008 року у виконавчому провадженні №2782709 з примусового виконання виконавчого листа №2-1594, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 26 липня 2005 року, в звязку із заборгованістю ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 30 червня 2008 року в розмір 2435,00 грн., накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Прилуки, вул.Артема, буд.5,у межах суми звернення стягнення 2435,00 грн. (а.с.4).

У відповідності до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 01 квітня 2015 року №35779861, 27 серпня 2008 року накладено арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 23 липня 2008 року у ВП №2782709.

Згідно копії постанови від 27 червня 2013 року у відділі державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції закінчено виконавче провадження №2706036 з примусового виконання виконавчого листа №2-1207, виданого Мінським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів (а.с.3).

У відповідності до копії листа від 27 березня 2015 року №03-40/2253 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було відмовлено у знятті арешту з майна, належного заявнику в звязку з перебуванням незавершеного виконавчого провадження №2782709 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1594/2005, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 26 липня 2005 року (а.с.8).

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтовансті скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право.

У відповідності до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, глави 4 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки, заявник свої боргові зобовязання щодо сплати аліментів на утримання неповнолітної дочки повністю виконує та враховуючи те, що при здійсненні виконавчих дій та накладенні арешту на нерухоме майно, порушені права заявника як власника, що позбавляє його можливості вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги заявника в судовому засіданні доведені, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215, 294, 383-387 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною відмову у знятті арешту з майна - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 у знятті арешту з майна ОСОБА_1.

Зняти арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1, накладений згідно постанови відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 липня 2008 року у виконавчому провадженні №2782709 з примусового виконання виконавчого листа №2-1594, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 26 липня 2005 року про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 14 липня 2005 року, аліментів в розмірі 150 грн. щомісячно на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь матері ОСОБА_4.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.О.Циганко