У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

4 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_6, який у подальшому замінений на ОСОБА_3, звернувся з позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що 31 грудня 2010 року на належний ОСОБА_3 автомобіль «Пежо», державний номер НОМЕР_1, припаркований по вул. Кошицькій, 26 у м. Ужгороді, ОСОБА_4 вчинив наїзд автомобілем «Фіат Дукато», державний номер НОМЕР_1, пошкодивши його, і з місця дорожньо-транспортної пригоди зник. Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 8 грудня 2011 року справу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Пежо» завдані механічні пошкодження, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_4 27 023,71 грн вартості відновлювального ремонту, розмір якого визначила за звітом про оцінку від 27 січня 2011 року, а також 2 500 грн на відшкодування моральної шкоди, яку обґрунтовувала тривалою неможливістю використання пошкодженого автомобіля.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2012 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» залучено до участі у справі як співвідповідача.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14 квітня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 27 023,71 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 000 грн - на відшкодування моральної.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, порушує питання про скасування судових рішень та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції з посланням на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_4, цивільна відповідальність якого застрахована у страховій компаній. Разом з тим він не повідомив в установленому законом порядку страхову компанію про настання страхового випадку, отже саме він несе відповідальність за заподіяну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суди виходили з доведеності позовних вимог в цій частині належними та допустимими доказами, а саме звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту від 27 січня 2011 року.

Погоджуючись із висновком про те, що відповідальність за шкоду має нести ОСОБА_4, колегія суддів не може погодитись із висновками щодо розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до статей 1166, 1167, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною другою ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За роз'ясненнями, викладеними у ч. 4 п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Виходячи з результатів аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Судами встановлено, що 31 грудня 2010 року близько 16 год15 хв автомобіль «Фіат Дукато» під керуванням ОСОБА_4 здійснив наїзд на автомобіль «Пежо», власником якого є ОСОБА_3, що був припаркований поблизу будинку № 26 по вул. Кошицькій у м. Ужгороді, внаслідок чого автомобіль «Пежо» пошкоджений; ОСОБА_4 з місця дорожньо-транспортної пригоди зник.

Постановою від 22 лютого 2011 року відмовлено у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 грудня 2010 року, і постановлено притягнути його до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за порушення п.п. 12.1, 12.3 та 2.10 (а, б, в, д, е, є) Правил дорожнього руху України. Цією ж постановою встановлено, що ОСОБА_4 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди з місця дорожньо-транспортної пригоди зник.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 вересня 2011 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою від 8 грудня 2011 року апеляційний суду Закарпатської області встановивши в діях ОСОБА_4 склад адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 вересня 2011 року скасував, провадження у справі закрив з підстав закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

З повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» суди встановили, що ОСОБА_4, у порушення пп. 33.12 п. 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у період з 31 грудня 2010 року по 3 січня 2011 року не повідомив страхову компанію про факт настання страхового випадку, що звільняє страховика від сплати страхового відшкодування.

Згідно зі звітом № 000741, складеним 27 січня 2011 року, про оцінку вартості транспортного засобу, вартість матеріального збитку і вартість відновлювального ремонту, спричинених пошкодженням автомобіля «Пежо», державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3, становить 23 882,21 грн.

Із замовлень-нарядів ремонтної калькуляції від 20 січня 2011 року та від 25 січня 2011 року суди встановили загальну вартість ремонту автомобіля «Пежо» у розмірі 23 882,21 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення майнової шкоди, суди не врахували, що з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Представником позивача у судовому засіданні підтверджено факт відновлення пошкодженого автомобіля. Отже, за наявності таких відомостей, визначення розміру відшкодування на підставі оцінки вартості відновлюваного ремонту, складеної 27 січня 2011 року, є помилковим.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суд Закарпатської області від 14 квітня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко