Провадження № 2/641/118/2015 Справа № 641/6478/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Кисіль К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі ХОД «ОСОБА_1 Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року було залучено до участі у справі правонаступника відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі ХОД «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 30.05.2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 014/0074/82/87539, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримала грошові кошти в сумі 39 270,00 доларів США,строком до 30.05.2017 року.

Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору ОСОБА_6 прийняла на себе зобовязання щодо: погашення заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком №1 до вказаного договору, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 13,75 %, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.

У звязку з невиконанням ОСОБА_6 зобовязань за кредитним договором у неї виникла заборгованість перед ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» за кредитним договором № 014/0074/82/87539 від 30.05.2007 року станом на 15.05.2014 року в розмірі 2 010 244,59 грн.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та банком було укладено іпотечний договір № 014/0074/82/87539/1 від 30.05.2007 року. Згідно вказаного договору іпотеки предметом іпотеки є трикімнатна квартира №48, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Польова,4, житловою площею 65,7 кв.м., та належить іпотекодателям на праві власності.

У звязку з невиконанням відповідачами своїх зобовязань позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявилася про доень, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі. В наданих до суду запереченнях зазначив, що як встановлено матеріалами справи після померлого 25.04.2008 року відповідача ОСОБА_5, з заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина ОСОБА_2, якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Після померлої 22.05.2013 року відповідача ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини зверталася її донька відповідач ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину до теперішнього часу не видавалося. Враховуючи приписи ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивач не надав доказів стосовно того, що після смерті відповідача ОСОБА_5 ним були заявлені вимоги до спадкоємця померлого співвласника іпотечного майна. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» заявляв вимоги кредиторів до спадкоємця ОСОБА_4, яка також була співвласником іпотечного майна.

Також зазначив, що оскільки кредитор відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за договором іпотеки № 014/0074/82/87539/1 від 13.05.2007 року не заявивши відповідних вимог до спадкоємця ОСОБА_2, позбавляється права вимагати повернення боргу позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором № 014/0074/82/87539 шляхом звернення стягнення на іпотечне майно.

Окрім того, представник відповідача посилаючись на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначив, що згідно довідки КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_2 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, та згідно інформації Реєстраційної служби спірна квартира є єдиним житлом ОСОБА_2, а також той факт, що кредитні кошти за договором надавались в іноземній валюті, то норми вищевказаного закону підлягають застосуванню, а в позові про звернення стягнення необхідно відмовити. Окрім того, під час розгляду справи представник відповідача зазначив про сплив строку позовної давності в частині нарахованої пені за кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.05.2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 014/0074/82/87539, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримала грошові кошти в сумі 39 270,00 доларів США,строком до 30.05.2017 року (а.с. 14-16).

Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору ОСОБА_6 прийняла на себе зобовязання щодо: погашення заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком №1 до вказаного договору, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 13,75 %, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором про надання кредиту № 014/0074/82/87539 від 30.05.2007 року між ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та банком було укладено іпотечний договір № 014/0074/82/87539/1 від 30.05.2007 року. Згідно вказаного договору іпотеки предметом іпотеки є трикімнатна квартира №48, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Польова,4, житловою площею 65,7 кв.м, та належить іпотекодателям на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 11.09.1999 року, реєстраційний № 3-99-169123, та зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № П-3-19528 від 29.03.1999 року (а.с. 24-26).

У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору № 014/0074/82/87539 від 30.05.2007 року у ОСОБА_6 станом на 03.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 2 010 244,59 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 34 801,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2014 року становить 405 890,47 грн., заборгованості за відсотками 17 914,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2014 року становить 208 936,63 грн., пеня за прострочку сплати за кредитом та відсотками 117 765,54 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2014 року становить 1 373 497,49 грн., штраф за прострочку сплати за кредитом та відсотками 21 920,00 грн.(а.с. 27-30).

Відповідно до наданих копій Свідоцтв про смерть ОСОБА_8 1-ВЛ № 169836 від 25.04.2008 року та Серія 1-ВЛ № 401509 від 24.05.2013 року, відповідачі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 померли 25.05.2008 року та 22.05.2013 року відповідно (а.с. 51, 52).

У відповідності до наданої копії спадкової справи №956/2008 після ОСОБА_5, з заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина - ОСОБА_2, якій 19.11.2008 року було видано Свідоцтво про право власності № 4-2399 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки (а.с. 179)

Окрім того, згідно до копії спадкової справи №601/2013 після ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернулася її донька - ОСОБА_2 (а.с. 122).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.02.2015 року в якості правонаступника померлих відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було залучено до участі у справі ОСОБА_2

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання надав в визначений строк грошові кошті.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З приводу посилань представника відповідача про застосування строку позовної давності до стягнення заборгованості за пенею, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлює тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, враховуючи наведене суд приходить до висновку, що розмір пені в межах строку позовної давності становить 670 508,42 грн.

Окрім того, ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У ч. ч. 2, 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що про смерть відповідачів у справі позивачу стало відомо лише під час розгляду зазначеної справи в суді.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно наданих матеріалів спадкових справ після померлих відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з заявами про прийняття спадщини після останніх звернулася відповідач у справі - ОСОБА_2, до якої в силу вимог закону перейшли права і обов'язки за договором іпотеки.

Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням.

Ст. 12 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його не виконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ст. ст. 33,35 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Кодексу. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 5.2 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобовязання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобовязання, який зазначено у кредитному договорі, у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобовязань за кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частково неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановленому кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Пунктом 5.4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до п. 5.6 право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, встановлених п. 5 договору, належить іпотекодержателю.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави

Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання ( ст. 37 Закону України Про іпотеку) він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Щодо посилань представника відповідача на застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає за необхідне, зазначити наступне.

У відповідності до правового висновку Верховного суду України у справі про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту і звернення стягнення на предмет іпотеки від 28.05.2015 року, поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, та підлягають частковому задоволенню, та в рахунок погашення частини заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 014/0074/82/87539 від 30 травня 2007 року у розмірі 1 307 255,52 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 405 890,47 грн., заборгованості за відсотками - 208 936,63 грн., пені у розмірі 670 508,42 грн. та штрафу у розмірі 21 920,00 грн, необхідно звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2.

Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60, 209, 212-215, 218, 224- 226ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0074/82/87539 від 30 травня 2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_6, у розмірі 1 307 255 (один мільйон триста сім тисяч двісті пятдесят пять) грн. 52 коп., з яких: залишок заборгованості станом на 15.05.2014 року становить 34 801,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 405 890,47 грн.; сума заборгованості за відсотками - 17 914,51 доларів США, що еквівалентно 208 936,63 грн.; сума пені у розмірі 57 505,01 доларів США, що еквівалентно 670 508,42 грн. та штрафу у розмірі 21 920,00 грн,, перед ОСОБА_3 акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль», - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 65,7 кв. м., на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль».

Надати Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» право на продаж предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2, житловою площею 65,7 кв. м., - будь-якій особі покупцеві на умовах і в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Надати право Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» на виготовлення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 65,7 кв. м., та отримання відповідних витягів, необхідних Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» для її реалізації в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», судові витрати у розмірі 2 375 (дві тисячі триста сімдесят пять) грн. 10 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9