АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Українець Л.Д.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИЛА:

15 березня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 14 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено договір №010/08-3/3410/в, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит розмірі 120 000 доларів США строком до 13 грудня 2017 року. Крім того, 20 березня 2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено договір №010/08- 3/3604/в, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 90 000 доларів строком до 19 березня 2018 року. Оскільки відповідач зобов'язався погашати кредити та сплачувати проценти відповідно до графіку погашення заборгованості та порушив умови договорів щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами.

Унікальний номер справи: 757/5869/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1796/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Козлов Р.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 221 097 доларів США 81 центів, що станом на 14 березня 2013 року складає 1 767 234 грн. 79 коп. та судового збору у розмірі 3441 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволені його позовних вимог в частині сплачених відповідачем

сум за період березень - липень 2013р. в сумі 14429,80 доларів США, що складає еквівалент в гривнях 115337,40 грн., тіла кредиту та безпідставно нарахованих відсотків.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено у відсутність відповідача з поважних причин, при неповному з'ясуванні обставин та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Зазначає, що районним судом не враховано тієї обставини, що вже після подання позову відповідач продовжував обслуговувати отриманий кредит, який є предметом розгляду в даній справі, в тому числі сплачувати кошти з сум, що складають предмет позову - відсотків та тіла кредиту. Зокрема, про це свідчать квитанції, всього на суму 7214,80 доларів США. Крім того, відповідачем також сплачувались кошти вже після ухвалення рішення, а саме 7215,00 доларів США, загалом, за вказаний період було оплачено 14429,80 доларів США, докази сплати зазначених сум були долучені до матеріалів справи разом із поданням заяви о перегляд заочного рішення.

Крім того, апелянт зазначає, що задовольняючі позовні вимоги у повному обсязі, суд фактично неправомірно поклав на відповідача обов'язок повторно сплатити названу суму коштів в розмірі 14429,80 доларів США, хоча вона згідно вказаних квитанцій вже була сплачена на користь позивача.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір №010/08-3/3410/в, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 120 000 доларів США строком до 13 грудня 2017 року. Крім того, 20 березня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено договір №010/08-3/3604/в, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 90 000 доларів США строком до 19 березня 2018 року, а відповідач у свою чергу в'язався погашати кредити та сплачувати проценти відповідно до графіку погашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договорами щодо надання кредитних коштів у розмірі, визначеному їх умовами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути та сплатити проценти.

Колегія суддів вважає вірним рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення коштів за договором кредиту з огляду на таке.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі належних та допустимих доказів встановлено судом першої інстанції, що відповідачем було порушено порядок погашення боргу за договорами, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №010/08-3/3410/в на 14 березня 2013 року складає 128 908, 35 доларів США, з яких: заборгованість за кредитним договором: 119919, 04 доларів США; заборгованість за відсотками: 3422,51 доларів США; сума пені 5566,80 доларів США.

Крім того, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №010/08-3/3604/в станом на 14 березня 2013 року складає 92 189, 46 доларів США, з яких: заборгованість за кредитним договором: 85898,30 доларів США; заборгованість за відсотками: 2739,05 доларів США; сума пені: 3552,11 доларів США.

Згідно з ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що під час судового розгляду знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем передбачений договорами порядок погашення заборгованості, тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують зважаючи на таке.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що районним судом не враховано тієї обставини, що вже після подання позову він продовжував обслуговувати отриманий кредит, який є предметом розгляду в даній справі, всього на суму 7214,80 доларів США та крім того, відповідачем також сплачувались кошти вже після ухвалення рішення, а саме 7215,00 доларів США, загалом, за вказаний період було оплачено 14429,80 доларів США, докази сплати зазначених сум були долучені до матеріалів справи разом із поданням заяви о перегляд заочного рішення.

Зважаючи на вказані відповідачем доводи, протокольною ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2015 року колегія суддів зобов'язала представника позивача надати належним чином обґрунтовані розрахунки сплачених відповідачем сум, зокрема, зазначених в апеляційній скарі

На виконання вказаної ухвали, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав доповнення до заперечень, що зареєстровані 11 лютого 2015 року за вх. №5958, з якого вбачається, що зазначені апелянтом кошти згідно квитанцій №№К73/1, К73/2, К73/3, К73/4 від 07.03.2013 р. в сумі 2404,90 доларів США було зараховано банком на погашення заборгованості за тілом та відсотками згідно кредитних договорів ще до моменту звернення з позовною заявою. При цьому ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав докази відображення вказаних платежів у доданих до позовної заяви розрахунках заборгованості. Платежі, сплачені згідно квитанцій №К88/1 від 03.04.2013 р. на суму 850,00 доларів США, №К187/1 від 29.04.2013 р. на суму 850,00 доларів США було спрямовано апелянтом на погашення заборгованості за тілом згідно кредитного договору №010/08-3/3604/в від 20.03.2008 р., в результаті чого станом на 03.06.2013 р., на дату ухвалення заочного рішення, АТ «РайффайзенБанк Аваль» просив стягнути заборгованість в сумі 221 097,81 доларів США.

Оскільки заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 221 097 доларів США 81 центів, що станом на 14 березня 2013 року складає 1 767 234 грн. 79 коп. та судового збору у розмірі 3441 грн., колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, не знайшли підтвердження матеріалами справи, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги суд не вбачає.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях, колегія суддів вважає, що заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: