АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2770/15 Справа № 202/4126/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С.Г. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. Позивач вказував на те, що 01 грудня 2005 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір №K2V4AK00055088, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 25 593, 68 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2012 року. В той же день, у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, між ними було укладено договір застави, за яким відповідач надала в заставу банку автомобіль CHEVROLET реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зобов'язання за вказаним кредитним договором також забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року укладеного з ПАТ "Акцент-Банк" (розмір відповідальності поручителя становить 10 000 грн.).

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов договору, у зв'язку з чим станом на 28 вересня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 33 517,34 доларів США, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором витребувати у відповідача та передати в заклад банку заставлений автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України для його подальшої реалізації, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 10 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

У силу застави, згідно зі ст.572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором (ч. ч. 1, 7 ст. 20 Закону України "Про заставу").

Зі справи вбачається, що 01 грудня 2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №K2V4AK00055088, за умовами якого відповідач отримала кредит для придбання автомобіля у розмірі 25 593, 68 доларів США під 12,00% річних на строк до 29 листопада 2012 року.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами того ж дня було укладено договір застави автотранспорту - автомобіля CHEVROLET реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зобов'язання за вказаним кредитним договором також забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року укладеного з ПАТ "Акцент-Банк" (розмір відповідальності поручителя становить 10 000 грн.).

В кінці 2008 року відповідач допустила порушення зобов'язання за кредитним договором. Проте, починаючи з 2009 року, ОСОБА_2 неодноразово зверталася до банку з наміром погасити виниклу заборгованість за кредитним договором, у чому їй працівники банку відмовляли, вимагаючи впершу чергу погасити беззалоговий кредит, що підтверджується копіями листів відповідача з відмітками банку про їх отримання та відповіддю на них банку (а.с.119-124, 131).

Згідно зі ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Враховуючи те, що позивач не надав доказів направлення відповідачеві вимоги про дострокове виконання вказаних зобов'язань, а також те, що відповідач довела факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо направлення відповідачеві вимоги про дострокове виконання зобов'язань, що начебто підтверджується доданими до позовної заяви копією реєстру рекомендованих листів з відбитком поштової печатки та копією самого листа, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки до позовної заяви додано копію реєстру повідомлень про наявність боргу (а.с.11), а не про дострокове виконання зобов'язань.

Посилання апелянта на те, що невиконання вимог про надіслання боржнику вимоги про усунення порушень зобов'язання не є перешкодою для реалізації права заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави, не може бути прийнято до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 15.7.2 укладеного між сторонами договору застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за цим договором, заставодержатель має право вимагати від заставодавця дострокового виконання всіх зобов'язань зі сплати кредиту, відсотків, комісій, винагород, а в разі невиконання - звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином договір застави є похідним від основного зобов'язання за кредитним договором, проте позивач не звертався до суду з позовом про стягнення з позичальника достроково всієї суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій, а тому звернення стягнення на майно в цьому випадку є передчасним.

Доводи апеляційної скарги про недійсність посилання відповідача на відмову банку у прийнятті коштів на погашення кредиту, спростовуються листом банку №4722 направленим 14 жовтня 2010 року ОСОБА_2, де вказано, що їй необхідно в першу чергу погасити прострочену заборгованість по картці (беззалоговому кредиту), після чого вона зможе погашати заборгованість по авто (а.с.131).

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.