Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/446/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів Дзярука М.П.,

Кухаря С.В.,

При секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_3, Українсько-Німецького спільного підприємства "АЛКОР" про стягнення заборгованості за кредитним договорами та договорами поруки, за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа Українсько-Німецьке спільне підприємство "АЛКОР" про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, УНСП "АЛКОР" про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки, в якому зазначило, що відповідно до умов кредитного договору від 30.03.2007 року УНСП "АЛКОР" отримало кредитні кошти у розмірі 42 364 грн. на строк до 29.03.2010 року, відповідно до умов кредитного договору від 02.04.2008 року отримало кредитні кошти у розмірі 28 600 грн. на строк до 01.04.2011 року, відповідно до умов кредитного договору від 18.04.2008 року отримало кредитні кошти в розмірі 67 569 доларів США на строк до 18.04.2011 року.

На забезпечення виконання умов кредитних договорів, банк 30.03.2007 року, 02.04.2008 року та 18.04.2008 року уклав із ОСОБА_3 договори поруки.

У результаті порушення умов кредитних договорів за УНСП "АЛКОР" утворилась заборгованість на загальну суму 891 547 грн. 59 коп., яку позичальник і поручитель у добровільному порядку сплатити відмовилися.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з УНСП "АЛКОР" та ОСОБА_3 заборгованість за кредитними договорами у розмірі 891 547 грн. 59 коп. в також судовий збір в розмірі 3 219 грн..

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання договорів поруки припиненими, в якому зазначив, що час дії договорів поруки не був визначений конкретною датою, після якої порука припиняється, а тому протягом шести місяців від настання строків виконання боржником зобов'язань за кредитним договорами, банк мав би пред'явити до нього вимоги. Тому з підстав передбачених ст.559 ЦК України, просив визнати укладені між ним та банком договори поруки припиненими.

Ухвалою суду від 19.02.2013 року позов ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ОСОБА_3., УНСП "АЛКОР", про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки та позов ОСОБА_3 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання договорів поруки припиненими, об'єднані в одне провадження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" - задоволено частково.

Стягнуто з Українсько-Німецького спільного підприємства "АЛКОР" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит":

- по кредитному договору № 462-01-08 від 02.04.2008 року суму несплачених процентів - 13 617,63 гривень, суму кредитної заборгованості - 17 899,00 гривень, суму несплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 345,08 гривень;

- по Кредитному договору 382-01-07 від 30.03.2007 р. суму несплачених процентів - 13 829, 64 грн., суму кредитної заборгованості - 14 043,38 грн., суму несплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 080,29 гривень;

- по Кредитному договору № 463V-01-08 від 18 квітня 2008 року суму несплачених процентів - 319 893, 53 грн. (що еквівалентно 40053,28 доларів США), суму кредитної заборгованості - 451 107,03 грн. (що еквівалентно 56482,28 доларів США), суму не сплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 56606,51 гривень.

Всього 891 547 гривень 59 копійок.

Стягнути з Українсько-Німецького спільного підприємства "АЛКОР" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" судовий збір в розмірі 3 219 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано договір поручительства б/н від 02.04.2008 року до кредитного договору № 462-01-08 укладений між Відкритим акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 - припиненим з 26.02.2012 року.

Визнано договір поручительства б/н від 30.03.2007 року до кредитного договору № 382-01-07 укладений між Відкритим акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 - припиненим з 26.08.2009 року.

Визнано договір поручительства б/н від 18.04.2008 року до кредитного договору № 463V-01-08 укладений між Відкритим акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 - припиненим з 26.10.2011 року.

Стягнуто з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 114 гривень 71 копійку.

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити у повному обсязі, а у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3., 4 ч. 1,ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права, якщо застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Частково задовольняючи позов Банку та повністю задовольняючи позов ОСОБА_3 про припинення договорів поруки, суд виходив з того, що Банком були заявлені позовні вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінилися строки дії договорів поруки та пропущено було строк пред"ялення вимог до їх виконання.

Однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи.

З матеріалів справи слідує, що УНСП "АЛКОР" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" уклали три кредитні договори, за якими відповідно до умов: - 1-го кредитного договору від 30.03.2007 року УНСП "АЛКОР" отримало кредитні кошти у розмірі 42 364 грн. на строк до 29.03.2010 року; - 2-го кредитного договору від 02.04.2008 року УНСП "АЛКОР" отримало кредитні кошти у розмірі 28 600 грн. на строк до 01.04.2011 року, - 3-го кредитного договору від 18.04.2008 року УНСП "АЛКОР" отримало кредитні кошти в розмірі 67 569 доларів США на строк до 18.04.2011 року.

На забезпечення виконання умов цих З-х кредитних договорів, Банк 30.03.2007 року, 02.04.2008 року та 18.04.2008 року уклав із ОСОБА_3 відповідні договори поруки. У результаті порушення умов кредитних договорів за УНСП "АЛКОР" утворилась заборгованість на загальну суму 891 547 грн. 59 коп., яку позичальник і поручитель у добровільному порядку сплатити відмовилися.

Нормами ст., ст. 251, 252 ЦПК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов"язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

З матеріалів справи вбачається, що у вищевказаних договорах поруки встановлено строк їх дії, а саме: - у п.5.1 договорів поруки від 02.04.2008 року та від 18.04.2008 року передбачалося, що порука припиняється, якщо кредитор на протязі 3-х років від дня настання строку виконання зобов"язання по кредитному договору не заявить вимог до поручителя.

У пункті 5.1 договору поруки від 30.07.2007 року передбачалося, що порука припиняється, якщо кредитор на протязі 6-ти місяців від дня настання строку виконання зобов"язання по кредитному договору не заявить вимог до поручителя. З доводами Банка про те, що листом від 01.07.2009 року ОСОБА_3 погодив з Банком припинення поруки, якщо кредитор на протязі 3-х років від дня настання строку виконання зобов"язання по цьому кредитному договору не заявить вимог до поручителя погодиться неможливо у зв"язку з наступним.

Відповідно до ст.,ст. 208, 654, ч.2 ст. 205 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою.

Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Правочин, для кого законом не встановлена обов"язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У правовому висновку Верховного Суду України при перегляді справи № 6-101цс14 від 22.10.2014 року, який є згідно ст. 360-7 ЦПК України обов"язковим для всіх судів зазначено, що за своєю правовою природою згода поручителя на зміну зобов"язання є одностороннім правочином, для вчинення якого не передбачено обов"язкової письмової форми та вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч.2 ст.205 ЦК України). При цьому судам необхідно надаватися необхідна оцінка діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

З матеріалів справи не вбачається, щоб поведінка сторін засвідчувала їхню волю на зміну умов договору поруки від 30.07.2007 року, оскільки у позову Банку та позову ОСОБА_3 не зазначалось про зміну умов цього договору поруки, при розгляді справи ОСОБА_3 та його представник таку зміну не визнавали, Банком заявлений вище лист від 01.07.2009 року не було надано до матеріалів справи до початку розгляду справи по суті, що є порушенням порядку подання доказів згідно вимог ст. 131 ЦПК України.

За нормами ст., ст. 1054, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути отримані грошові кошти( кредит) у строк встановлений договором. Кредитор також має право вимагати дострокового повернення грошових коштів.

Банком позов до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки було пред"явлено в суд 02.04.2012 року, тобто не в порядку вимог про дострокове повернення кредиту, так як відповідно до умов кредитних договорів УНСП "АЛКОР" зобов"язалося повернути кредитні кошти за 1-м договором до - 29.03.2010р.; за 2-м договором - до 01.04.2011р., за 3-м договором - до 18.04.2011 року.

Отже суд першої інстанції безпідставно застосував норми ч. 2 ст. 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту, за якими вимог при розгляді справи не заявлялося.

Так як Банком не пред"явлено позову про дострокове виконання зобов"язання з повернення кредиту, то не змінився строк виконання основного зобов"язання за 2-м та 3-м кредитними договорами( до - 02.04.2011р., до - 18.04.2011р.) й станом на час подачі цього позову, а саме на 02.04.2012р., не пропущено строк на пред"явлення вимог про виконання основного зобов"язання за договорами поруки від 02.04.2008 року та від 18.04.2008 року, тобто договори поруки за 2-м та 3-м кредитними договорами не припинилася.

У правовому висновку Верховного Суду України, висловленому у справі № 6-106цс14 від 24.09.2014р., який є згідно ст. 360-7 ЦПК України обов"язковим для всіх судів, зазначено, що за умови пред"явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов"язання з повернення кредиту, змінюється строк виконання основного зобов"язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред"явить вимоги до поручителя протягом 6-ти місяців від зміненої дати виконання основного зобов"язання.

Оскільки боржником та поручителем не виконувалися кредитні зобов"язання за 2-м та 3-м кредитними договорами, останніми не було подано заяв про застосування строку позовної давності до виниклої суми заборгованості за цими кредитними договорами, то з них у солідарному порядку на користь Банку підлягає стягненню:

- по кредитному договору № 463V-01-08 від 18.04.2008 року суму несплачених процентів - 40 053,28 доларів США, суму кредитної заборгованості - 56 482,28 доларів США, суму не сплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту- 56 606,51 грн..

- по кредитному договору № 462-01-08 від 02.04.2008 року суму несплачених процентів - 13 617,63 грн., суму кредитної заборгованості - 17 899,00 грн., суму несплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 345,08 грн..

Позовні вимоги про стягнення заборгованості по 1-му кредитному договору від 30.03.2007р. у сумі несплачених процентів - 13 829,64 грн., сумі кредитної заборгованості - 14 043,38 грн., сумі несплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 080,29 грн. підлягають задоволенню лише з УНСП "АЛКОР", бо договір поручительства від 30.03.2007 року колегією суддів визнається припиненим з таких підстав.

Нормами ч. 1 ст. 553, ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі.

У правовому висновку Верховного Суду України, висловлених при розгляді справ № 6-53цс14, № 6-125цс14 від 17.09.2014 року, який є згідно ст. 360-7 ЦПК України обов"язковим для всіх судів, зазначено, що пред"явлення вимоги до поручителя є пред"явленням до нього позову та що закінчення строку, установленого договором поруки, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звертався з позовом до поручителя.

За кредитним договором від 30.03.2007р. УНСП "АЛКОР" отримало кредитні кошти на строк до 29.03.2010р., за п.5.1 договору поруки від 30.07.2007р., укладеного в якості забезпечення виконання цього кредитного договору, передбачалося, що порука припиняється, якщо кредитор на протязі 6-ти місяців від дня настання строку виконання зобов"язання по кредитному договору не заявить вимог до поручителя. Банком позов до поручителя про стягнення заборгованості за цим кредитним договором та договоров поруки пред"явлено в суд - 02.04.2012р., тобто після закінчення 6-ти місячного строку з дня настання строку виконання основного зобов"язання, який сплив - 30.09.2010 року.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу Банку задовольняє частково, скасовує оскаржене рішення суду і постановляє нове про частковое задоволення позовів у цій справі із стягненням судових витрат при розгляді справи у судах 1-2 інстанції пропорційно до задоволених вимог сторін.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" - задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з Українсько-Німецького спільного підприємства "АЛКОР" та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит":

- по кредитному договору № 463V-01-08 від 18.04.2008 року суму несплачених процентів - 40 053,28 доларів США, суму кредитної заборгованості - 56 482,28 доларів США, суму не сплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту- 56 606,51 грн..

- по кредитному договору № 462-01-08 від 02.04.2008 року суму несплачених процентів - 13 617,63 грн., суму кредитної заборгованості - 17 899,00 грн., суму несплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 345,08 грн..

Стягнути з Українсько-Німецького спільного підприємства "АЛКОР" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит":

- по Кредитному договору 382-01-07 від 30.03.2007 р. суму несплачених процентів - 13 829, 64 грн., суму кредитної заборгованості - 14 043,38 грн., суму несплаченої пені по процентам, щомісячної комісії та кредиту - 2 080,29 грн..

В іншій частині позовних вимог ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати договір поручительства б/н від 30.03.2007 року до кредитного договору № 382-01-07 укладений між Відкритим акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 припиненим.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" витрати судового збору по першому позову: з Українсько-Німецького спільного підприємства "АЛКОР" в розмірі - 4 402 грн., з ОСОБА_3 в розмірі - 2 146 грн..

Стягнути з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_3 витрати судового збору по другому позову в розмірі - 38,23 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: