Справа № 523/6156/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

при секретарі - Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 (до 04 серпня 2009 року прізвище ОСОБА_3), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування свого позову, позивачка посилалася на те, що вказана вище квартира, на праві спільної часткової власності належала її матері, її рідній сестрі ОСОБА_4 та батькові ОСОБА_2 в рівних частинах, по 1/3 кожному, на підставі Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 03 березня 1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, де мати, сестра і батько постійно проживали однією сім'єю та були зареєстровані.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її сестра, і належну сестрі 1/3 частини квартири, успадкувала мати та батько ОСОБА_2, отримавши 20 лютого 2008 року в нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом, став власниками по 1/2 частині вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла.

Після смерті матері, вона, як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняла спадкове майно матері, в тому числі і у вигляді 1/2 частини квартири, проживаючи в квартирі, несучи усі витрати на її утримання та звернувшись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. з заявою про прийняття спадщини. Однак, в задоволені заяви їй було відмовлено із посиланням в листі, на відсутність реєстрації Свідоцтва про право власності на житло від 03 березня 1998 року і Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане матері і батькові 20 лютого 2008 року на спадкування 1/3 частини квартири після смерті її сестри ОСОБА_4, в Одеському БМТІ чи реєстраційній службі та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідач по справі, який являється співвласником 1/2 частини спадкової квартири та її батьком, від спадщини фактично відмовився на її користь.

Тому просить її спадкові права захистити в судовому порядку.

У своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, представник позивачки підтримала позовні вимоги і їх обґрунтування та просила розглянути справу без її участі і позов задовольнити на підставі наданих доказів.

Відповідач також подав до загальної канцелярії суду письмову заяву про повне визнання позовних вимог і їх обґрунтування та просив розглянути справу без його участі.

Вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі встановлених фактів та досліджених в судовому засіданні доказів, позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 72,5 кв./м., жилою площею 39,9 кв./м., на праві спільної часткової власності належала матері позивачки, ОСОБА_3 з долею 1/2 та належить її батькові, відповідачу по справі також з долею 1/2 частини, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради 03 березня 1998 року під №12-13943 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 20 лютого 2008 року, де позивачка постійно проживала з батьками однією сім'єю, до дня смерті матері, що підтверджується вказаними вище Свідоцтвами (л.с. №№19-21, 25), копією паспорта громадянки України позивачки, з якого видно, що місцем її реєстраційного проживання являється квартира АДРЕСА_1 (л.с. №7), Свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 (позивачки) з громадянином ОСОБА_7 від 09 листопада 1991 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу позивачки з ОСОБА_7 і свідоцтвом про шлюб позивачки з ОСОБА_8 (л.с. №№9,10, 12, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивачки, ОСОБА_3, померла у віці 77 роки, що підтверджується Свідоцтвом про її смерть (л.с. №16).

Поховав мати, позивачка фактично прийняла в своє володіння та користування спадкове майно матері, в тому числі і належну при житті матері, 1/2 частину квартири, постійно проживаючи в зазначеній квартирі з матір'ю на день її смерті та несучи усі належні витрати на її утримання після смерті матері, що передбачено нормами ст. 1268 ЦК України.

Крім того, позивачка в строки, встановлені законом, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було письмово відмовлено з посиланням на відсутність реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове майно в органах реєстрації нерухомого майна, що стало перешкодою в задоволені заяви позивачки (л.с. №26).

Інші спадкоємці за законом та за заповітом, щодо майна ОСОБА_3, окрім відповідача по справі, який являється спадкоємцем іншої черги за законом і на спадкове майно своєї колишньої дружини та співмешканки не претендує, фактично відмовившись від нього на користь своєї дочки, в судовому засіданні не встановлені, що також підтверджується листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. за №89/01-16 від 30 квітня 2015 року, приєднаного до справи.

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ч.1, ч.3 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будь-яких даних про те, що позивачка відмовилася від спадкування майна своєї матері в судовому засіданні не встановлено. І спадщину вона прийняла в строки, встановлені законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, основані на нормах ст. ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України, які регулюють виниклі правовідносини та підлягають задоволенню.

Суд вважає, що сам факт відсутності державної реєстрації Свідоцтва про право власності на житло від 03 березня 1998 року, виданого матері позивачки Управлінням ЖКГ виконавчого комітету Одеської міської ради та Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 20 лютого 2008 року, не може свідчити про відсутність у матері позивачки при житті права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, вимоги щодо обов'язкової реєстрації таких прав, законодавством не передбачалися і право власності на нерухоме майно виникало, виходячи з норм ЦК України в редакції 1963 року, Закону України «Про власність» та інших нормативних актів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст.1218, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 72,5 кв./м., жилою площею 39,9 кв./м. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копію рішення направити позивачці і відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: