Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/174/15 Головуючий у 1 інстанції: Баранов В.І.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

У позові зазначала, що з 03 червня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 квітня 2012 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області шлюб з відповідачем було розірвано. ОСОБА_4 навчається у СШ № 23 з 01 вересня 2013 року, вихованням дитини займається вона, батько ОСОБА_3 не відвідував батьківські збори, не вступав в контакт з класним керівником та іншими членами педагогічного колективу з питань шкільного життя, виховання та навчання дитини. Відповідно до виконавчого листа, виданого 24 квітня 2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19 березня 2012 року. Однак, незважаючи на рішення суду та виконавчий лист, відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки, на даний час сума заборгованості по сплаті аліментів складає 12 309 грн. 68 коп. Вважає, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківський обов'язків по вихованню та утриманню доньки, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини, з нею не спілкується.

Посилаючись на ці обставини, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, заперечення відповідача ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року по 24 квітня 2012 року (а.с. 10).

Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання батьками шлюбу проживає з матір'ю (а.с. 9, 11).

Позивачка зазначала, що відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки, ухиляється від своїх батьківських обов'язків по її вихованню та утриманню, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Як установлено судом, ОСОБА_3 щомісяця передавав ОСОБА_2 гроші та виплатив частину заборгованості по аліментам /а.с. 40/, придбав меблі у вітальню вартістю 4737 грн. за договором про надання споживчого кредиту, позичальником якого є його батько ОСОБА_6 /36-37/, встановив металопластикове вікно (а.с.39). Належним чином виховувати доньку не має змоги, оскільки позивачка забороняє відповідачу бачитись та спілкуватись з дитиною.

Доводи апелянта про те, що висновок органу опіки і піклування щодо не підтримання її позовних вимог є неповним, необґрунтовані.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, ОСОБА_3 намагається виконувати батьківські обов'язки, але мати дитини перешкоджає його намірам особисто спілкуватись з дитиною, приймати участь у вихованні, тому не вбачається підстав для позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений висновок наданий органом опіки та піклування після вивчення матеріалів справи, наданих позивачкою, матеріалів, наданих Терпіннівською сільською радою, пояснень свідків, проведеної співбесіди з відповідачем (а.с. 58).

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи спростовуються матеріалам справи.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що після розлучення позивачка деякий час мешкала у батьків відповідача в с. Терпіння. ОСОБА_3 працював у м. Запоріжжя та через батьків передавав кошти для позивачки на утримання дочки. Він приїздив до с. Терпіння два-три рази на місяць, але позивачка в цей час кудись їздила, щоб не бачитись з відповідачем.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що його син ОСОБА_3 виконував свої батьківські обов'язки. У нього були проблеми з роботою та з виплатою аліментів, але допомагав як міг. Меблі для онуки купляв відповідач, але кредит він оформив на себе. Кожного тижня його дружина купляє продукти харчування та їх разом грошима, що дає відповідач, віддає позивачці для онуки.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що відповідач добре відноситься до дочки завжди привозить їй цукерки, фрукти. Позивачка не бажає, щоб він спілкувався з дочкою, перешкоджає цьому. Знає, що ОСОБА_3 передавав дитині гроші, телефон, планшет.

Свідок ОСОБА_9 також пояснив, що ОСОБА_2 перешкоджає спілкуванню батька з донькою. Кошти передає на дитину через свою матір.

Суд повно та всебічно дослідив обставини справи, доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам у їх сукупності та дійшов до правильного висновку про те, що виходячи з матеріалів справи, позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не сприяє позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього. Відповідач не нехтує свідомо своїми обов'язками. Доводи позивачки не є достатніми підставами для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, тому позовна заява задоволенню не підлягає.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: