У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є дочкою відповідача та власницею квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який є її батьком та не проживає в квартирі з липня 2010 року, тому вона просила суд усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що він був власником квартири АДРЕСА_1, яку за договором дарування від 17 січня 2004 року подарував своїй рідній доньці - ОСОБА_3 З дочкою завжди були добрі родинні відносини. Після розірвання шлюбу він був одиноким, не мав роботи, психологічно відчував нікчемність та безпорадність. Дочка навідувалась, опікувалась, просила переоформити квартиру на її ім'я за умовою, що він залишиться проживати в ній до смерті, а вона забезпечить за ним догляд на старість, запевняла, що договір не буде мати для нього правових наслідків. Саме це спонукало його оформити договір дарування квартири. Він сплачував щомісячні комунальні послуги та заборгованість, про що свідчать відповідні квитанції. За характером роботи він вимушений бути тривалий час у відрядженні, тому погодився з пропозицією дочки тимчасово пустити проживати квартирантів для погашення заборгованості за комунальні послуги. Однак дочка змінила замки в квартирі, про що його не повідомила, а іншого житла він не має. Зазначав, що вчинив правочин дарування квартири внаслідок помилки щодо істотних умов укладеного договору, тому просив суд визнати його недійсним.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте до неї додано клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені в клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень слід задовольнити.

Проте у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2014 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник