РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м.Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Вовк К.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальними платежами в розмірі 6650,83 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй належала однокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 житловою площею 19,1 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, зареєстрованого в КП «ХМ БТІ» 18.11.2003 року, реєстраційний № 2447190. Оскільки її син, ОСОБА_2, не мав житла та прописки, у серпні 2007 року вона дала згоду на його проживання та реєстрацію останнього у належній їй квартирі. При цьому позивач домовилась з відповідачем про те, що він з моменту його реєстрації буде сплачувати комунальні послуги за квартиру у повному обсязі.

З 1993 року та по теперішній час позивач мешкає у с. Р.Лозова у приватному будинку, що підтверджується довідкою Русько-Лозівської сільської Ради від 29.08.2014 року № 02-22/1247. У вересні 2013 року у позивача виникла необхідність проживати у належній їй квартирі, але відповідач не погодився добровільно звільнити квартиру.

При розгляді іншого позову позивача до відповідача про усунення перешкоди в користуванні спірною квартирою відповідач ОСОБА_2 наполягав, що він є членом сім'ї позивача, що за весь період мешкання до цього часу особисто сплачував всі, без виключення комунальні послуги по квартирі.

До липня 2011 року позивач сплачувала комунальні послуги по вказаній квартирі, та станом на серпень 2013 року заборгованість складала 162 грн., а вже станом на 01.12.2014 року заборгованість склала 6650,83 грн., з яких: опалення - 5881,55 грн., квартплата - 608,91 грн., газ 22,81 грн., електроенергія - 42,56 грн., послуги - Мега банку - 6,00 грн., водовідведення - 25 грн., послуги Укртелеком - 64 грн.

За договором купівлі-продажу від 27.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, позивач продала ОСОБА_5 однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1. Але новий власник не бажає оплачувати заборгованість по квартири, яка виникла з причини несплати комунальних послуг відповідачем, у зв'язку з чим позивач вимушена була сплатити наявну заборгованість самотужки.

У зв'язку з викладеним позивач звернулася до суду та просила стягнути на її користь з відповідача сплачену нею заборгованість за комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В наданих до суду запереченнях проти позову заперечував та зазначив, що заборгованості по сплаті за комунальні послуги квартири АДРЕСА_1 він не має. За спожиті комунальні послуги сплачував у повному обсязі. Також зазначив, що з позовної заяви не вбачається за який період часу виникла заборгованість за комунальні платежі, наведено доказів на її обґрунтування та просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими. Зазначив що відповідач ОСОБА_2 у повному обсязі здійснював сплату за спожиті послуги про що відповідачем надано квитанції. Також пояснив, що відповідач проживає у вказаному житловому приміщенні по теперішній час та заборгованості по комунальним платежам не має. Та зазначив, що позивачем у позовній заяві взагалі не вказано за який період вона просить стягнути заборгованість з відповідача, та можливо, вказана заборгованість була сформована до моменту вселення ОСОБА_2 до вказаного житла, а також взагалі є незрозумілим яким чином була визначена заборгованість на яку посилається позивач, так як в період проживання відповідача у спірній квартирі, там також була зареєстрована позивач ОСОБА_1, у зв'язку з чим можливо, нарахування проводилися з врахуванням двох споживачів. Посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивачем, просив відмовити у задоволенні позову. Та просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Кожна особа має право на судовий захист.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2003 року, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_7, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_8, продала, а позивач ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1, реєстровий номер №1-2445 (а.с. 5).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, реєстровий номер №1331 (а.с. 18-19).

Згідно до довідки виданої Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області №02-22/247 від 29.08.2014 року, ОСОБА_1, 1941 року народження, з 18.07.2011 року та по теперішній час проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем до позовної заяви було додано копії квитанцій про сплату за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1, а саме: опалення від 21.11.2014 року у розмірі 5881,55 грн., газопостачання від 21.11.2014 року у розмірі 22,81 грн., квартплату від 04.11.2014 року у розмірі 608,91 грн., електроенергію від 12.11.2014 року у розмірі 42,56 грн., водовідведення від 17.11.2014 року у розмірі 25 грн. В якості платника у вказаних квитанціях вказано ОСОБА_1.(а.с. 21,23,24,26,28)

Також на обґрунтування позовних вимог позивачем надано квитанцію про сплату послуг стаціонарного зв'язку абонента № 97410 від 07.11.2014 року у розмірі 64 грн. (а.с. 29)

Позивачем також надано копію довідки про нарахування та оплату за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1, в якому вказано, що борг станом на 01.09.2014 року складає 4850,30 грн., та з урахуванням планових нарахувань в листопаді 2014 року, складає 5881,55 грн. (а.с. 22).

Однак вказаний документ не містить будь-яких реквізитів підприємства, яким її видано, відсутні підписи посадових осіб, відбитки печаток, тощо.

В судовому засіданні позивач пояснила, що заборгованість за комунальні послуги, яку вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, утворилася в результаті несвоєчасної та неповної сплати останнім за надані послуги за період з 01.01.2008 року по 01.11.2014 року.

Позивач пояснила, що вона, хоча фактично проживала в с. Руська Лозова, була зареєстрована у спірній квартирі в період з 29.10.2003 року по 13.07.2011 року, та що за вказаний період плата за користування комунальними послугами проводилася виходячи з двох зареєстрованих у ній осіб. При цьому, за усною домовленістю між сторонами, всі вказані витрати по утриманню зазначеної квартири за двох осіб (позивача та відповідача) мав нести відповідач у справі - її син ОСОБА_2

Реєстрація позивача за адресою: м.Харків, АДРЕСА_1, з 29.10.2003 року по 13.07.2011 року, підтверджується відміткою в копію паспорта громадянина України Серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 та копії довідки Дільниці №24 КП «Жилкомсервіс» №2070 від 26.08.2014 року (а.с. 53, 6).

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Позивачу в судовому засіданні було роз'яснено її процесуальні права та обов'язки, а також положення ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 64, 133, 137 ЦПК України. Однак будь-яких клопотань про витребування чи залучення до матеріалів справи доказів на обґрунтування розміру позовних вимог та періоду за який складалася заборгованість, та обставини на які позивач посилалася у позовній заяві суду надано не було.

Окрім того, всі платежі, які відображені у наданих позивачем до суду квитанціях, здійснені у листопаді 2014 року, тобто після укладення позивачем договору купівлі - продажу спірної квартири 27.08.2014 року з ОСОБА_5, та фактичним відчуженням вищевказаної квартири позивачем.

На підставі викладеного, враховуючи, що відсутні данні про те, що вказана позивачем заборгованість по сплаті за комунальні послуги виникла за час проживання відповідача у вищезазначеному житловому приміщенні з вини останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,169,212-215,218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. Ю. Онупко