Справа № 509/10/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді Куркана М.М.

при секретарі - Савченко М.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

«Про стягнення боргу»,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 11.01.2012 р. він уклав з відповідачем у простій письмовій формі договір позики грошей, відповідно до якого він передав у борг відповідачу 10 000 доларів США зі сплатою 8% за користування грошима. Цим же договором було передбачено, що відповідач повинен був повернути борг 11 липня 2012 р. До зазначеного терміну відповідач борг не повернув, як і не сплатив за три місяці проценти за користування грошима.

У зв'язку з вищевикладеним вимушений звернутись до суду та просити суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за вищевказаним договором позики у сумі 200279 гр., з яких 157700 гр. - основний борг, 37848 гр. - відсотки за користування грошима, 4731 гр. - 3% від простроченої суми та судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що дійсно між позивачем та особою, яку він представляє був укладений в простій письмовій формі вищевказаний договір позики, відповідально до якого відповідач отримав у борг 10000 доларів США.

В якості забезпечення вказаного зобов'язання позивач отримав в якості застави 53 штуки шкіряних дублянок. Відповідач на теперішній час не в змозі погасити заборгованість по названому вище договору позики у зв'язку з відсутністю коштів тому вважає, що позивач в рахунок погашення заборгованості повинен звернути у свою власність вказані дублянки, у зв'язку з чим позов і не визнається.

Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до :

-ст. 615 ч.2 ЦК України, одностороння відмові від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

-625 того ж Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

-ст.1046 того ж Кодексу, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої якості.

-ст.1047 того ж Кодексу, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

-ст.1048 ч.1 того ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

-ст.1049 того ж Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.

-ст.1050 ч.1 того ж Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Судом встановлено і не оспорюється представником відповідача, що 11 січня 2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі договір позики, який був виконаний позивачем, тобто ним було передано позивачу обумовлену договором суму грошей зі сплатою 8% щомісячно за користування грошима. Відповідно до вказаного договору кінцевим терміном повернення позики було 11 липня 2012 р. Відповідач до вказаного строку гроші та проценти за користування грошима не повернув, як і не сплатив 3% за прострочення виконання зобов'язання.

З вказаних підстав позов і підлягає задоволенню.

Доводи представника відповідача в тій частині, що позивач зобов'язаний в рахунок погашення боргу звернути у свою власність шкіряні вироби, які були предметом застави по вказаному вище договору, оскільки, відповідно до ст.572 ЦК України, на яку посилається представник відповідача, як на підставу заперечення позову кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна, тобто це право, а не обов'язок кредитора, а ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі що були йому передані.

Суд вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 2002 гр.79 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 615, 625, 1046, 1047, 1048 ч.1, 1049, 1050 ч.1 ЦК України суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200279 гр., з яких 157700 гр. - основний борг, 37848 гр. - відсотки за користування грошима, 4731 - 3% від простроченої суми та 2002 гр.79 коп. судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: М. М. Куркан