Справа № 465/4077/13 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1002/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись з позовом до ОСОБА_4, третя особа ЛКП «Львівський ліхтар» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. З посиланням на ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України просили стягнути з відповідача 9 455, 00 грн. майнової шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, стягнути судові витрати, 500 грн. вартості послуг ПП «ЮрЕксперт», а всього 20 426,82 грн.

Ухвалою судового засідання від 27.10.2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 2 892 грн. заподіяної матеріальної шкоди, 2 448 грн. - вартості експертизи, 229, 41 грн. судового збору та 1 000 грн. моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення оскаржила відповідач ОСОБА_5 Вважає його незаконним та необґрунтованим, висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Мотивує тим, що суд не звернув уваги на те, що ні в довідці аварійної служби №4 від 26.03.2013 року, ні в акті ЛКП «Львівський ліхтар» від 26.03.2013 року нічого не сказано, що залиття квартири відбулось саме по вині мешканців її квартири. А довідка ЛКП «Аварійна служба Франківського району» №12 від 25.04.2013 року, в якій засвідчується факт залиття квартири подана позивачами пізніше ніж позовна заява, що свідчить про те, що дана довідка була видана з порушенням чинного законодавства, оскільки із такої не вбачається ким і коли така видана. Те ж саме стосується і акту від 30.04.2013 року, складеного ЛКП «Львівський ліхтар», в якому зафіксовано, що комісія ЛКП виявила сліди залиття квартири позивачів, при чому не фіксує жодних нових пошкоджень, а вину покладено на відповідача, спираючись на довідку тієї ж аварійної служби. На підставі сумнівів щодо достовірності вказаних вище документів і було подане клопотання про проведення інженерно-технічної експертизи про причини замокання квартири АДРЕСА_1. Однак у висновку судової інженерно-технічної експертизи, судовий експерт на поставлені судом питання щодо причин замокання категоричної та однозначної відповіді не надав, а лише висловив припущення щодо можливої причини залиття. А тому суд не мав підстав в якості доказів приймати до уваги висновок судової інженерно-технічної експертизи №327 від 20.06.2014 року.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, апелянт доводи такої підтримала. Аналогічну позицію висловив її представник та відповідач ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_2 та її представник просять апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Інші учасники в судове засідання не з»явились, належним чином повідомленні про розгляд справи за апеляційною скаргою. Про причини неявки не повідомили. Колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказми, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія судді вважає, що рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_10, ОСОБА_7., ОСОБА_8 /позивачам по справі/ на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру /а.с. 29/.

Відповідачу ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що стверджується реєстраційним посвідченням.

За даними поверхових планів квартири, квартира відповідача фактично значиться під № 3-А будинку та знаходиться над квартирою АДРЕСА_1. Вказана обставина не заперечується сторонами і останніми визнано, що звертаючись до суду з позовом до відповідачів як до власників квартири № 3 будинку, фактично звернення мало місце саме до власників квартири № 3-А, оскільки квартира № 3 знаходиться на тому ж поверсі, належить іншим власникам, однак квартири об»єднані спільним входом із позначенням на дверях №3. Вказані обставини також підтверджено матеріалами справи, правовстановлюючими документами на квартиру № 3.

Із змісту позовної заяви убачається, що 25.03.2013 року було залиття квартири АДРЕСА_1.

Актом комісії ЛКП «Львівський ліхтар» від 26 березня 2013 року встановлено, що в результаті обстеження квартири АДРЕСА_1 виявлено сліди залиття на стелі ванної кімнати під індексом І-4 площею 6,3 м.кв./приблизна площа залиття 3,6 м.кв./, на стелі в житловій кімнаті під індексом І-3 площею 18,8 м.кв. /залиття розміром 1,5 м.х0,10м. та 1,0 м.х0,10м./.

Із довідки ЛКП «Аварійна служба Франківського району» №4 від 26.03.2013 року вбачається, що аварійною службою району виявлено свіжі місця залиття в квартирі АДРЕСА_1 на стелі приміщення житлової кімнати та стінах ванної кімнати. На момент перебування в квартирі витоку води з приміщення верхньої квартири не виявлено.

Актом від 30.04.2013 року, складеним комісією ЛКП «Львівський ліхтар», з посиланням до довідку ЛКП «Аварійна служба Франківського району» №12 від 25.04.2013 року, встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 було засмічення відрізку каналізаційної труби від унітаза до загально будинкового каналізаційного стояка пластиковим посудом та засобами особистої гігієни в квартирі №3 вищевказаного будинку.

З метою з'ясування обставин справи та перевірки доводів позовної заяви та заперечень на позовну заяву, за клопотання сторін, судом призначена інженерно-технічна експертиза.

Висновком №327 від 20 червня 2014 року встановлено, що причиною замокання квартири АДРЕСА_1 може бути засмічення каналізаційної труби на відрізку від унітаза до загально будинкового каналізаційного стояка. Сміття потрапило в каналізаційну трубу через унітаз в квартирі №3. Мотивуючи свій експертний висновок, експерт вказав, що оскільки дослідження проводиться через одинадцять місяців після залиття, категорично встановити причини залиття не надається можливим, тому за основу останнім приймались причини залиття зазначені у актах ЛКП «Львівський ліхтар» та ЛКП «Аварійна служба Франківського району» складені 26.03.2013 року, 30.04.2013 року, 25.04.2013 року.

Тому доводи апелянта про те, що суд не мав права в якості доказів приймати до уваги висновок судової інженерно-технічної експертизи №327 від 20.06.2014 року, оскільки судовий експерт на поставлені судом питання щодо причин замокання категоричної та однозначної відповіді не надав, тільки вказав що таке «може бути», колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідачі не надали суду доказів у спростування цього висновку і не заявляли про витребування таких доказів, про що ствердили також суду апеляційної інстанції.

Згідно роз»ясень висновку експертом у судовому засіданні, останній ствердив, що фактично обстежував квартиру № 3-А, котра розташована над квартирою, де мало місце залиття, що стверджено відповідачами. Помилковим є дані висновку про обстеження квартири № 3 і це викликано наведеним вище обставинами.

Колегія суддів вважає спростованими мотиви апеляційної скарги про те, що залиття квартири позивачів могло мати місце по причині зношення системи водовідведення у будинку, про перевірку якої звертався з заявами від 23.02.2012 року, 14.03.2012 року, 04.04.2013 року відповідач ОСОБА_11 до ЛКП або по причині засмічення такої мешканцями квартири, що розташована над квартирою відповідачки. Такі пояснення відповідачів є виключно їх припущеннями. Сторони пояснили, що після 25.04.2013 року випадків залиття їх квартири немає, хоча система водопостачання та водовідведення будинку не піддавалась ремонту. Вимоги позивачів підтверджені доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги в їх сукупності, в тому числі і висновком експерта, який оцінено з врахуванням наданих позивачами інших доказів у справі.

За даними висновку, вартість шкоди, завданої внаслідок залиття квартири позивачів становить 2 892 грн. В мотивувальній частині висновку експертизи зазначено, що вартість відновлювального ремонту, необхідного для ліквідування наслідків залиття приміщення квартири АДРЕСА_1, станом на час проведення дослідження, становить 2 892 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч. 2 п. 1 вказаної статті відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами (п. 2), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.ст.58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що факт затоплення 25.03.2013 року судом встановлений та не спростований відповідачем, повторне залиття квартири мало місце у спосіб затоплення аналогічних приміщень до проведення відновлювальних робіт після попереднього залиття, суд дійшов вірного висновку, що відповідач ОСОБА_5, як власник квартири, в якій встановлено засмічення каналізаційної труби на відрізку від унітаза до загально будинкового каналізаційного стояка повинна нести майнову відповідальність перед позивачами, оскільки остання не довела, що шкоду позивачам, яка полягала у затопленні квартири, спричинена не з її вини.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, належними та допустимим доказами факт спричинення майнової шкоди шляхом залиття її квартири і правомірно поклав обов»язок по відшкодуванню цієї шкоди на відповідачку, як на власника квартири, з якої мало місце залиття квартири позивачів.

За змістом ч.4 та 5 ст. 319 ЦК України - власність зобов»язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже здійснення права власності повинно мати місце не на шкоду іншим власникам.

Визначаючи розмір завданої майнової шкоди, суд послався на висновок судової інженерно-технічної експертизи №327 від 20.06.2013 року, де вказано, що вартість відновлювального ремонту, необхідного для ліквідування наслідків залиття приміщення квартири АДРЕСА_1, станом на час проведення дослідження, становить 2 892 грн.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення в частині висновків про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, то колегія з таким також погоджується частково виходячи з наступного.

Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті, яка передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини у випадках перелічених у п. 1 та 2 частини 2 ст. 1167 та за змістом п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України - в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи встановлені по справі обставини винних дій відповідача у спричинені майнової шкоди, та з врахуванням матеріалів справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про спричинення позивачам моральних страждань внаслідок пошкодження їх майна, необхідністю прикладання додаткових зусиль для відновлення порушеного права. Правильними є висновки суду щодо розміру морального відшкодування, виходячи з його розумності та виваженості.

Щодо стягнення суми морального відшкодування на користь усіх позивачів, то з цим колегія суддів погодитись не може. Ступінь моральних страждань кожного позивача суд повинен був оцінити окремо та визначити певну суму на користь кожного позивача окремо. Враховуючи мотиви позовної заяви в цій частині, правове становище позивачів по відношенню до пошкодженого житла, така сума може бути визначена на користь кожного в рівних частинах, тому в цій частині рішення суду необхідно змінити.

Аналогічно зміні підлягає рішення суду в частині розподілу судових витрат, які підлягають стягненню на користь особи, котра їх понесла, згідно доказів, які містяться у матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що у решті судом вірно встановлено характер спірних правовідносини, застосовано відповідні норми матеріального права.

Керуючись ст.303,304, п.3 ч.1 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 309 , ч. 2 ст. 314, 316 , 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 2 892 гривни у відшкодування майнової шкоди, по 333 гривни 33 коп. спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 229 грн. 41 коп. судового збору та 2 448 гривен витрат за проведення експертизи.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді