Справа № 308/4242/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді - Дергачової Н.В.,

при секретарі - Меркуловій Ю.П.,

за участю представника другого відповідача Закарпатської обласної державної адміністрації - Павлюка С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до першого відповідача - Виконавчого комітету Хустської міської ради та другого відповідача - Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання надати житло та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_3 звернулася із позовом до першого відповідача - Виконавчого комітету Хустської міської ради та другого відповідача - Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання надати житло та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_3, та її сім'я є потерпілими від аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796. У 1995 році їх сім'ї було надане направлення на відселення із зони гарантованого добровільного відселення, де вони проживали і проживають на даний час - смт. Лугини Житомирської області, із правом отримання житла в м. Хуст Закарпатської області. На той період ОСОБА_3 мала посвідчення постраждалої від аварії на ЧАЕС 3 категорії. У квітні 2008 року їй було присвоєно статус інваліда, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою, а отже - потерпілої 1 категорії.

Відповідно в березні 2009 року про зміну свого статусу вона повідомила місцеві органи влади, де перебувала на квартирному обліку - Хустську міську раду з нагадуванням про те, що потерпілі 1-ої категорії відповідно по п. 10 ст. 20 Закону № 796 мають позачергове право на отримання житла і повинні бути забезпечені ним не пізніше одного року з дня отримання заяви.

Після цього з метою досудового вирішення питання вона неодноразово зверталася до Хустської міської ради, Міністерства надзвичайних ситуацій України, але ні вони ні Закарпатська обласна державна адміністрація, яка відповідно до порядку відселення та самостійного переселення громадян з території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, затвердженого постановою КМУ від 16.12.1992 р. № 706 має повноваження забезпечення житлом громадян які переселяються, не вирішують даного питання.

В листопаді 2011 року ОСОБА_3 просила міського відділу м. Хуст передбачити в бюджеті 2012 року на стадії його формування кошти для надання житла, тим більше, що Міністерство надзвичайних ситуацій України офіційно визнало наявність таких коштів на виконання бюджетної програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2012 рік.

На сьогоднішній день вона так і не отримала житло в м. Хуст, а отже перший та другий відповідач шляхом своєї бездіяльності порушили її право, надане ст. 20 Закону України № 796. Крім того ненадання житла ОСОБА_3 є порушенням ст. 47 Конституції України, яка передбачає, що громадяни які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

З огляду на викладене, позивач просить визнати незаконними дії першого відповідача - Виконавчого комітету Хустської міської ради та другого відповідача - Закарпатської обласної державної адміністрації, зобов'язати даних відповідачів надати ОСОБА_3 житло, та стягнути з відповідачів у рівних частинах на її користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

В судове засідання позивачка не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та розглянути дану справу без її участі.

Перший відповідач також не з'явився в судове засідання, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника та заперечення щодо даної позовної заяви.

Заслухавши представника другого відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та додатково надані, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв'язку суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Житомирською облдержадміністрацією 15.04.2008 року, позивач - ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 651611 позивачу з 20.03.2013 року встановлено безтермінову 2 групу інвалідності за захворюванням, пов'язаним з наслідками аварії на ЧАЕС.

Позивач проживає відповідно до реєстрації у АДРЕСА_1.

Як зазначив позивач у 1995 році її сім'ї було надане направлення на відселення із зони гарантованого добровільного відселення, де вони проживали і проживають на даний час - смт. Лугини Житомирської області, із правом отримання житла в м. Хуст Закарпатської області.

Позивач неодноразово звертався до першого відповідача - Хустської міської ради із заявами про надання житла для відселення, які залишені без задоволення, що і зумовило звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Як вбачається з листа Департаменту соціального захисту населення від 27.04.2015 № 268/01-21 за станом на 1 січня 2014 року в загальнообласному реєстрі постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи осіб, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов за рахунок коштів державного бюджету значаться 121 сімей, а саме: 89 сім'ї, які переселяються із радіоактивно забруднених територій, та 32 сімей, яким встановлено інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі сім'ї, які втратили годувальника (підтверджуючі документи по кожній особі, занесеній в реєстр, знаходяться в департаменті соціального захисту населення облдержадміністрації, а також в органах місцевого самоврядування за місцем проживання).

Поліпшення житлових умов за рахунок коштів державного бюджету для громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідно до статей 20, 30, 32 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1996 року №1589 „Про порядок надання додаткової жилої площі особам, які внаслідок Чорнобильської катастрофи перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами, дітям-інвалідам, які потребують особливого догляду, та сім'ям, що втратили годувальника з числа осіб, віднесених до категорії 1". Відповідно до вищезазначеної постанови з числа сімей, внесених до реєстру, житлові умови поліпшуються у першу чергу громадянам, які страждають хронічними захворюваннями відповідно до затвердженого МОЗ переліку хронічних захворювань, за наявності яких вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї та сім'ям, у складі яких є діти, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують особливого догляду.

Як вбачається з загальнообласного Реєстру осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до категорії 1, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у населених пунктах Закарпатської області станом на 01.01.2014 року, сім'я ОСОБА_3 була внесена до цього реєстру на поліпшення житлових умов за рахунок коштів державного бюджету як така, що переселяється із радіоактивно забрудненої території (смт. Лугини, Житомирської обл.) під номером 15 з 27.04.2009 року - дати включення виконкомом Хустської міської ради до списку громадян, які користуються позачерговим правом отримання житла сім'ї ОСОБА_3.

На квартирному обліку виконкому Хустської міської ради перебуває ОСОБА_4 із сім'єю, мешканці Житомирської області, смт. Лугини, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - переселенець з зони радіоактивного забруднення, і були направлені на отримання житла в м. Хуст в 1995 році. На той момент сім'я ОСОБА_4 мала статус потерпілих 3 категорії. За період перебування на квартирному обліку ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_3 набули статус потерпілих 1 категорії (інваліди 2 групи, захворювання яких пов'язане з Чорнобильської катастрофою). Відповідно рішенням виконавчого комітету № 175 від 29.03.2010 року ОСОБА_4 внесено до списку громадян, які користуються позачерговим правом отримання під номером 1.

Відповідно до п. 25 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в ході перевірки облікових даних при проведенні перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку та при внесенні облікових даних до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, виявлено зміни у списках громадян, які перебувають на квартирному обліку при виконкомі міської ради, а саме громадянин ОСОБА_5, який перебув першим у списку громадян, які приймали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС і користуються першочерговим правом отримання житла надав посвідчення від 27.10.2011 року, що він є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Рішенням виконкому Хустської міської ради від 06.03.2013р. № 45 затверджено списки громадян, які користуються позачерговим правом отримання житла, відповідно до якого ОСОБА_5 рахується першим, а ОСОБА_4 значиться під порядковим номером № 2.

Відповідно до пункту 10 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно частини першої статті 23 Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Розподіл бюджетних коштів здійснюється з урахуванням кількості громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов (квартирному обліку), згідно з поданими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями даними.

Як зазначено у статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, тобто не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, як зазначено у статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, що полягає в тому, що громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Системний аналіз вищезазначених статей дозволяє дійти висновку, що громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно, проте за наявності відповідного бюджетного фінансування на реалізацію відповідних програм. Підстав щодо позачергового надання позивачу з черги інших громадян, які мають з ним рівний статус, законодавством не передбачено, тобто, вимоги позивача про першочергове надання йому житла суперечить принципам рівності прав громадян відповідної категорії на отримання житла, в розумінні статей 24, 47 Конституції України. Відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 10000 гривень суд зазначає наступне.

Так, за загальним правилом ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

У вищезазначеній постанові Пленуму ВСУ зазначено, що відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (при недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 139 ЦПК). А також, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не доведено завдання відповідачами їй моральної шкоди. Позивачем також не доведено, що її стан здоров'я погіршився саме через неправомірні дії відповідачів.

Надана суду виписка з медичної карти стаціонарного хворого та довідка про перебування позивача на обліку в ендокринологічному кабінеті не приймаються судом до уваги, оскільки не доведена вина відповідачів у заподіянні шкоди.

Тобто у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст.ст. 24, 47 Конституції України, ст.ст. 20, 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 23 Бюджетного Кодексу України, ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до першого відповідача - Виконавчого комітету Хустської міської ради та другого відповідача - Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання надати житло та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22.06.2015.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В Дергачова