Категорія 57Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Міхасішина І.В.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника відповідача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Ліфанової Л.М., розглянувши у відкритому судовому засі-данні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3, ОСОБА_2

до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «При-

ватБанк» про стягнення банківських вкладів,

за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Крапівцевої Олени Олександрівни на рішен-ня Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

08 серпня 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулися у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до публічного акціонерного това-риства «Комерційний банк ( далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» про стягнення двох банківських вкладів, мотивуючи свої вимоги наступними обставинами.

04 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір № SAMDN1594, за умовами якого позивачка пе-редала відповідачу грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі в су-мі 12850,00 доларів США строком до 04 липня 2014 року зі сплатою 9,25% рі-чних. Позивачка виконала взяті на себе зобов'язання та цього ж дня внесла обу-мовлені грошові кошти. 08 липня 2014 року вона звернулася в банк із заявою про видачу належного їй вкладу разом з нарахованими відсотками, проте банк вклад не повертає.

04 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укла-дений договір № SAMDN2302 про внесення грошових коштів на де-позитний вклад в сумі 12850,00 доларів США строком до 04 липня 2014 року зі сплатою 9,25% річних. У той самий день позивачем внесено обумовлені гро-шові кошти та виконано умови договору. 08 липня 2014 року ОСОБА_2 звер-нувся до відповідача із заявою про повернення вкладу, проте відповідач свої зо-бов'язання не виконує, вклад не повертає.

За таких обставин позивачі звернулися в суд з вимогою стягнути на їх ко-ристь неповернуті банком обидва вклади, нараховані за вкладами відсотки, а та-кож 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання станом на 31 день з 09 липня 2014 року. В подальшому позивачі збільшили свої позовні вимоги та просили стягнути на їх користь неповернуті вклади, нараховані за ними відсотки, відсотки по вкладах за період з 05 липня 2014 року по 21 листо-пада 2014 року, а також 3% річних за прострочення виконання грошового зо-бов'язання з 09 липня 2014 року по 21 листопада 2014 року ( а. с. 1-2, 83 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 кошти за договором банківського вкладу від 04 липня 2013 року № SAMDN1594 у валюті вкладу в загальній сумі 14663,00 долари США, з яких: 12850,00 доларів США - сума вкладу, 1644,54 долари США - від-сотки за вкладом, 3% річних - 168,46 доларів США. Стягнуто з ПАТ КБ «При-ватБанк» на користь ОСОБА_2 кошти за договором банківського вкладу № SAMDN 2302 від 04 липня 2013 року у валюті вкладу в загальній сумі 14663,00 долари США, з яких: 12850,00 доларів США - сума вкладу, 1644,54 долари США - відсотки за вкладом, 3% річних - 168,46 доларів США ; на користь держави стягнуто з банку судовий збір в сумі 3654,00 гривні ( а. с. 97-100 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, представник відповідача Крапів-цева О.О. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасу-вати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтка вка-зує, що оскаржуване рішення, на її думку, ухвалене з порушенням норм матері-ального та процесуального права, судом першої інстанції не враховано ряд фак-тичних обставин, що призвело до неправильного вирішення справи ( а. с. 103-107 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали останньої, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги ци-вільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що 04 липня 2013 року між ОСОБА_3, ОСОБА_2 ( кожним окремо ) та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договори відповідно № SAMDN1594 та № SAMDN2302, за умовами яких позивачі передали відповідачеві грошові вклади в сумах по 12850,00 доларів США строком до 04 липня 2014 року зі сплатою 9,25% річних ( а. с. 3, 7 ). Факт внесення коштів підтверджується копіями квитанцій від 04 липня 2013 року ( а. с. 4 ). Відповідно до умов зазначених договорів нарахування відсотків за вкла-дом починається з дня, наступного за днем надходження грошових коштів в банк та нараховуються за кожний календарний день, виходячи із фактичної кількості днів у році за процентною ставкою, визначеною у договорі. Виплата суми нарахованих процентів здійснюється банком у строки, визначені періодом їх нарахування, шляхом зарахування на окремий відкритий банком рахунок або шляхом видачі готівки в касі банку. Згідно п.13 договорів вкладу від 04 липня 2013 року № SAMDN1594 та № SAMDN2302 у разі ви-моги повернення вкладу по договору, який був продовжений один раз або кіль-ка разів, відсотки за кожний повний строк вкладу виплачуться у повному обся-зі. Сума відсотків за вказаними договорами вкладів від 04 липня 2013 року ста-новить по кожному 1188,63 доларів США. Незважаючи на закінчення 04 липня 2014 року терміну дії договорів банк продовжує користуватися коштами пози-вачів, тому сума відсотків за період з 05 липня 2014 року по 21 листопада 2014 року згідно розрахунку, викладеного в оскаржуваному рішенні, по кожному окремо договору становить 455,91 доларів США. Загальна сума за відсотками по кожному з договорів становить 1644,54 долари США. 08 липня 2014 року позивачі звернулися до відповідача із заявами про виплату належних їм вкладів разом з нарахованими відсотками, проте відповідач не виконав взяті на себе зо-бов'язання, вклад та відсотки до цього часу не повернув. За таких фактичних обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 525, 526, 611, 625, 1058 ЦК України, положень постанови Національного банку України «Про затвердження порядку здійснення банками України вкладних ( депозитних ) операцій з юридичними і фізичними особами» суд прийшов до висновку про правомірність та обгрун-тованість заявлених в суд ОСОБА_3, ОСОБА_2 вимог, необхідність задоволення позову і стягнення з ПАТ «КБ «ПриватБанк», крім іншого, 3% рі-чних від суми боргу за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Висновок суду є правильним, об'єктивним та справедливим.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що судом пер-шої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що дані договори вкладів укладені з філією «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автоном-ної Республіки Крим, яка на даний час є окупованою територією, та не прий-нято до уваги постанову Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та гене-ральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», рішення Центрального банку Російської Федерації від 21 квітня 2014 року № РН-33/І, яким припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ «КБ «Приват-Банк» на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя, на підставі яких відповідач не може здійснювати банківську діяльність. Посилаючись на Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», федеральні закони Російської Федерації, апелянт вважає, що шкода, заподіяна внаслідок тимчасової окупації, має бути покладена на Російську Федерацію, яка здійснює окупацію. Зазначає і про передачу в довірче управління автономної некомер-ційної організації ( далі - АНО ) «Фонд захисту вкладників» майнового комп-лексу філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим АНО «Фонд захисту вкладників» користується, володіє та розпоряджається всім майном від-повідача, що знаходиться на території АРК та м. Севастополя; призначення останнього управляючим майном банку за всіма зобов'язаннями останнього. За таких обставин представник відповідача вважає ПАТ «КБ «ПриватБанк» не-належним відповідачем у справі.

Однак, з такими твердженням апелянта погодитися не можна з огляду на на-ступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно змісту ст. 47 цього Закону встановлено, що банк має пра-во здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг належать, зокрема, і розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Надавати послуги з розміщення банківського вкладу дозволяється лише юридичним особам. Зважаючи на це, надання послуг з розміщення депозиту здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці ( відділен-ня, філії ). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження ( згідно із положенням, статутом, довіреністю ), то вона має право укладати до-говори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Крім того, жодний нормативний документ України не надає стороні у пра-вовідносинах можливості бути звільненим від виконання своїх зобов'язань за договором через припинення роботи її ( сторони ) структурного підрозділу або через «фактичну конфіскацію» її майна.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод грома-дян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупова-на територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поши-рюється дія Конституції та законів України.

Суд обгрунтовано не взяв до уваги посилання представника відповідача як на підставу своїх заперечень на норми федерального Закону Російської Феде-рації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відо-кремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та ( чи ) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Сева-стополя», відповідно до якого створений Фонд захисту вкладників, що отримав право вимоги по вкладах і здійснення компенсаційних виплат в порядку, перед-баченому федеральним Законом; положення рішення Центрального банку Ро-сійської Федерації про припинення з 21 квітня 2014 року діяльності відокрем-лених структурних підрозділів на території Республіки Крим з огляду на на-ступне.

Враховуючи норму ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо невід'ємної частини території України тимчасово окупованої території, на яку поширюється дія Конституції та законів України, суд прийняв до уваги зобов'-язання держави вживати всіх необхідних заходів з гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, між-народними договорами усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Не дивлячись на місце перебування позивачів у даний час, на них також розповсюджується державний захист з порушеного питання.

Стороною укладених договорів вкладу є ПАТ «КБ «ПриватБанк», тому згід-но чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати ПАТ «КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його кримська філія, на що посилався представник відповідача. Лік-відація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відпо-відача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Суд першої інстанції обгрунтовано зауважив, що відповідач не подав запе-речень щодо порядку нарахування, сум здійснених позивачами розрахунків сто-совно стягуваних з банку заборгованих коштів, тому дійшов правильного ви-сновку про задоволення позову у повному обсязі, не помилився у визначенні належного відповідача у даній справі.

Крім цього, у своїй апеляційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» посилається на безпідставність стягнення судом відсотків за ставкою 9,25% річ-них з огляду на те, що позивачі звернулися із заявами про повернення вкладу після автоматичного продовження строку дії договорів від 04 липня 2013 року № SAMDN1 594 та № SAMDN2302, тобто після 04 лип-ня 2014 року, тому відповідно до п. 12 вказаних договорів вкладу проценти за неповний термін вкладу виплачуються за зниженою в 2 рази процентною став-кою.

З таким твердженням апелянта погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії даних договорів вкладу вказаний до 04 липня 2014 року, оскільки позивачі звернулися із заявами про повернення вкладів 08 липня 2014 року, тобто до сплину шести місяців від дати продов-ження строку дії договорів, то враховуючи п. 11 зазначених договорів, за непов-них шість місяців відсотки виплачуються за ставкою «До вимоги», тобто 9,25% річних.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що вирішуючи да-ний спір, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що скла-лися між сторонами у справі, не помилився у застосуванні тих норм матері-ального права, що регулюють ці правовідносини, не порушив норм процесуаль-ного права.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеля-ційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Ко-мерційний банк «ПриватБанк» Крапівцевої Олени Олександрівни відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з роз-гляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: