АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/532/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2165/15Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Омельченко Л.М.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2015 року про відкриття провадження

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2015 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

З даною ухвалою не погодився ОСОБА_2та подав на неї апеляційну скаргу, доводи якої зводяться до того, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, зокрема, правил підсудності.

Апелянт посилається на те, що зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1, а відповідача ОСОБА_4 АДРЕСА_2, тому дана справа, з урахуванням приписів ст. 109 ЦПК України, підсудна Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області..

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК України).

Статтею 109 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, проте статтею 114 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлена виключна підсудність.

Зокрема, частиною 1 зазначеної статті встановлено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Крім цього, відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки; майнові права визнаються речовими правами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 Постанови від 16.04.2004 року №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у випадках, коли вимоги пов'язуються з визнанням права на земельну ділянку, встановленням порядку користування земельною ділянкою чи усунення перешкод у цьому, іншими вимогами з приводу земельної ділянки чи розташованої на ній нерухомості, зокрема про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, суди обов'язково застосовують правила про виключну підсудність.

Таким чином, правила виключної підсудності, визначені ч. 1 ст. 114 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів щодо:

- будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо);

- речових (майнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно (право володіння, користування тощо), а також про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, розірвання договору оренди нерухомого майна у зв'язку з невиконанням стороною договору тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Кременчук вул. Леонова, 21, зареєстрований в реєстрі за № 1517 та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, недійсним; скасувати державну реєстрацію за індексним номером 13734208 від 12.06.2014 року права власності на земельну ділянку, зареєстровану за ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.06.2015 року, тобто оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням правил підсудності.

За таких обставин, суд першої інстанції постановив ухвалу про відкриття провадження з додержанням вимог закону.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не доводять належними доказами їх неправомірність.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року відстрочено апелянту сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до ст. 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Статтею 4 частиною 2 Закону України «Про судовий збір», який набув чинності з 01.11.2011 року, визначено розмір ставок судового збору. Пунктом 1.14. закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір з розрахунку 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 121 грн. 80 коп. Відповідне положення стосується питання подання апеляційних і касаційних скарг на будь-які ухвали суду незалежно від того чи передбачено Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Оскільки апелянтом не сплачено судовий збір, то сума неоплати підлягає стягненню.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_2 з на користь держави несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп. за реквізитами:

одержувач: УДКСУ у м. Полтаві

розрахунковий рахунок 0002

банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області

код банку отримувача 831019

код класифікації доходів бюджету 22030001

(у графі платіжного доручення "Призначення платежу зазначити: "Судовий збір, код ЄДРПОУ апел. суду: 02893077 Пункт ставок 1.14 "За апеляційну скаргу на ухвалу суду").

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1