Справа № 457/1909/14-ц
провадження №2/457/120/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грицьківа В.Т.

при секретарі Ринді О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Трускавця, Трускавецької міської ради, КП «Трускавецька міська лікарня» про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до міського голови м. Трускавця, Трускавецької міської ради, КП «Трускавецька міська лікарня» про поновлення на роботі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням міського голови м. Трускавця від 28.12.2011 року № 608-р він був призначений на посаду керівника комунального підприємства «Трускавецька міська лікарня», що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради. Між Трускавецькою міською радою в особі міського голови м. Трускавця ОСОБА_2 та позивачем було укладено контракт на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» терміном з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року На підставі розпорядження міського голови № 566-р від 28.12.2012 року строк дії контракту було продовжено з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та укладено додатковий договір № 1 від 28.12.2012 року до контракту з керівником підприємства, що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради від 01.01.2012 року.

Розпорядженням міського голови м. Трускавця № 464-р від 31.12.2013 року дію контракту між Трускавецькою міською радою та позивачем на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» від 01.01.2012 року було продовжено на один рік з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року та укладено відповідний додатковий договір № 2 від 31.12.2013 року до контракту з керівником підприємства, що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради від 01.01.2012 року.

Розпорядженням міського голови м. Трускавця № 483-р від 23.12.2014 року «Про звільнення головного лікаря КП «Трускавецька міська лікарня»», позивача звільнено 31.12.2014 р. з посади головного лікаря КП «Трускавецька міська лікарня» у зв'язку з закінченням терміну дії контракту. Позивач вважає звільнення незаконним та таким, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства, у зв'язку з цим змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити з врахуванням доказів, які зазначені в позові та в заяві про збільшення позовних вимог від 27.01.2015 року. Крім того, у судовому засіданні додали, що міський голова м. Трускавця незаконно звільнив позивача, оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюється відповідно до законодавства.

Відповідно Закону України «Про внесення змін до статті 16 «Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо строків укладення контрактів з керівниками державних, комунальних закладів охорони здоров'я» (від 19 листопада 2013 року № 694-УІІ), керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до п'яти років.

На момент видання розпорядження міського голови м. Трускавця № 464-р від 31.12.2013 р. про продовження дії контракту від 01.01.2012 р., укладеного між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» терміном з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., була чинна нова редакція ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19.11.1992 р., яка встановлювала, що керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до п'яти років. Таким чином, наведена вище норма закону вимагає укладення з керівником комунального закладу охорони здоров'я контракту з визначенням строку його дій від трьох до п'яти років. Натомість міський голова м. Трускавця видав розпорядження про продовження дії контракту від 01.01.2012 р. терміном лише на один рік.

Представник відповідачів - міського голови м. Трускавця та Трускавецької міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач підтвердив факт укладення з 01.01.2012 року до 31.12.2012 року з Трускавецькою міською радою в особі міського голови ОСОБА_2 контракту, відповідно до якого позивач був призначений на посаду головного лікаря КП «Трускавецька міська лікарня». Згідно розділу VI контракту цей контракт діє з 01 січня 2012 року до 31 грудня 2012 року. Після цього, строк дії контракту було продовжено з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. та укладено додатковий договір № 1 до контракту. 31 грудня 2013 року було укладено додатковий договір № 2 до контракту з керівником підприємства, що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради від 01.01.2012 р. Пунктом 1 додаткового договору № 2 передбачено внести зміни в п. 6.1, а саме: «Цей контракт діє з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.» В пункті 3 зазначено, що ці зміни укладені на підставі п. 5.1. контракту з керівником підприємства, що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради від 01.01.2012 р., укладеного між органом управління комунальним майном, в особі ОСОБА_2 та керівником ОСОБА_1 і є невід'ємною частиною контракту з керівником підприємства, що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради від 01.01.2012 р., укладеного між органом управління комунальним майном в особі ОСОБА_2 та керівником ОСОБА_1

Отже, на думку представника відповідачів, контракт не втрачав чинності та не переукладався, а лише продовжувався термін дії трудових відносин шляхом внесення відповідних змін до контракту у вигляді додаткового договору № 1 та додаткового договору № 2, що в свою чергу не суперечить частині 2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення зміни до статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо строків укладення контрактів з керівниками державних, комунальних закладів охорони здоров'я».

Враховуючи наведене та керуючись п. 10, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міським головою м. Трускавця було прийнято розпорядження міського голови від 23 грудня 2014 року № 483-р, згідно якого було звільнено ОСОБА_1 з посади головного лікаря КП «Трускавецька міська лікарня» 31 грудня 2014 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Крім того, представник відповідачів у судовому засіданні зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем був підписаний додатковий договір № 2 від 31.12.2013 року до контракту, яким термін дії контракту був продовжений до 31.12.2014 року. Додатковий договір № 2 був підписаний 31.12.2013 року, а відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Представник відповідача КП «Трускавецька міська лікарня» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать розписки, які знаходяться в матеріалах справи, однак від нього на адресу суду надійшло письмове заперечення, в якому зазначено прохання відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3, який був залучений в якості третьої особи судом у процесі судового розгляду, в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка, яка знаходяться в матеріалах справи.

Заслухавши позивача, представників позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням міського голови м. Трускавця від 28.12.2011 року № 608-р позивач ОСОБА_1 був призначений на посаду головного лікаря комунального підприємства «Трускавецька міська лікарня», що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради. Між Трускавецькою міською радою в особі міського голови м. Трускавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено контракт на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» терміном з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

Розпорядженням міського голови м. Трускавця № 566-р від 28.12.2012 р. продовжено було дію контракту від 01.01.2012 року укладеного між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» терміном з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та укладено додатковий договір № 1 до контракту від 01.01.2012 р., відповідно до якого були внесені зміни в п. 6.1 контракту, а саме: контракт діє з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

В подальшому розпорядженням міського голови м. Трускавця № 464-р від 31.12.2013 р. дію контракту між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» від 01.01.2012 р. було продовжено на один рік з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. та укладено відповідно додатковий договір № 2 до контракту від 01.01.2012 р., відповідно до якого були внесені зміни до п. 6.1 контракту, а саме: контракт діє з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Розпорядженням міського голови м. Трускавця № 483-р від 23.12.2014 року «Про звільнення головного лікаря КП «Трускавецька міська лікарня», ОСОБА_1 було звільнено із посади головного лікаря КП «Трускавецька міська лікарня» 31.12.2014 р., у зв'язку з закінченням терміну дії контракту.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо строків укладення контрактів з керівниками державних, комунальних закладів охорони здоров'я» від 19 листопада 2013 року, який набрав чинності відповідно п. 1 ч. II «Прикінцеві положення» цього ж Закону - 18.12.2013 року, так як 17.12.2013 року відбулось офіційне опублікування Закону в газеті «Голос України», керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до п'яти років. Якщо після закінчення строку дії контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія контракту вважається продовженою відповідно до закону. Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я та типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 2 ч. II «Прикінцеві положення» цього ж Закону контракти з керівниками державних, комунальних закладів охорони здоров'я, що були укладені до дня набрання чинності цим Законом, діють до закінчення строку їх дії.

Виходячи з положень Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», керівники закладів охорони здоров'я повинні працювати за контрактом, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, то на момент видання розпорядження міського голови м. Трускавця № 464-р від 31.12.2013 р. про продовження дії контракту від 01.01.2012 р., укладеного між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» терміном з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., та укладення додаткового договору № 2 до контракту від 01.01.2012 року від 31.12.2013 року між Трускавецькою міською радою в особі міського голови м. Трускавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про внесення змін в п. 6.1 контракту, а саме: контракт діє з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, була чинна нова редакція ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19.11.1992 р., яка встановлювала, що керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до п'яти років.

Враховуючи викладене, як випливає, зі змісту ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», яка була чинна станом на 31.12.2013 року, то на думку суду, міський голова видаючи розпорядження № 464-р від 31.12.2013 р. про продовження дії контракту від 01.01.2012 р., укладеного між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» терміном з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. та укладаючи додатковий договір № 2 до контракту від 01.01.2012 року від 31.12.2013 року між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 про внесення змін в п. 6.1. контракту, а саме: контракт діє з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року - порушив згадану норму Закону, тобто порушив строк на який повинен був би бути укладений контракт.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до статті 16 «Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо строків укладення контрактів з керівниками державних, комунальних закладів охорони здоров'я» зазначено, що контракти з керівниками державних, комунальних закладів охорони здоров'я, що були укладені до дня набрання чинності цим законом, діють до закінчення строку їх дії. Ця норма Закону, на думку суду, міським головою м. Трускавця врахована також не була.

Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. За змістом даної норми КЗпП України, суд вважає, що приймаючи розпорядження № 464-р від 31.12.2013 року про продовження дії контракту від 01.01.2012 р., укладеного між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» терміном з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. та укладаючи додатковий договір № 2 до контракту від 01.01.2012 року від 31.12.2013 року між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 про внесення змін в п. 6.1. контракту, а саме: контракт діє з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року - міським головою м. Трускавця було порушено вимоги ст. 9 КЗпП України.

Суд критично оцінює доказ представлений представником відповідачів, а саме лист виконавчого директора Асоціації міст України від 05.02.2015 року за № 1-31 про те, що дії міського голови м.Трускавця щодо продовження дії контракту з керівником комунального закладу охорони здоров'я ОСОБА_1 розпорядженням № 464-р від 31.12.2013 року з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року є правомірні, оскільки дійсно була чинна нова редакція ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», яка передбачала призначення на посаду керівника строком від трьох до п'яти років, але Кабінетом Міністрів України не був затверджений Порядок укладення контракту з керівником державного комунального закладу охорони здоров'я та типова форма цього контракту тому, що Закон України - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили щодо усіх інших нормативно-правових актів, зокрема і нормативних актів Кабінету Міністрів України. Крім того, асоціація міст України не є органом уповноваженим роз'яснювати норми законодавства України.

Що стосується твердження представника відповідачів щодо пропущення позивачем строку звернення до суду за вирішенням даного трудового спору, оскільки позивачем був підписаний додатковий договір № 2 до контракту від 01.01.2012 року від 31.12.2013 року між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 про внесення змін в п. 6.1. контракту, а саме: контракт діє з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, то суд вважає дане твердження безпідставним виходячи зі змісту ст. 233 КЗпП України. За змістом ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Оскільки позивач звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області про неправомірне його звільнення міським головою м. Трускавця 30.12.2014 року, а розпорядження про його звільнення міським головою м. Трускавця було видано 23.12.2014 року про звільнення 31.12.2014 року, то суд вважає, що позивачем ніяких строків звернення до суду порушено не було.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Періодом вимушеного прогулу є період з 01 січня 2015 року по 12 лютого 2015 року, тобто 35 днів.

Розмір середнього заробітку судом вираховується за розрахунком, передбаченим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати".

Заробітна плата за два повні місяці роботи становить:

Листопад 2014 року (25 днів) - 8719,86 грн.,

Грудень 2014 року (27 днів) - 8732,17 грн.,

що в загальній сумі становить - 17452,03 грн, яку необхідно поділити на 52 робочих дні = 335,62 грн. буде становити середньоденний заробіток.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу буде становити - (35 днів х 335,62 грн.) = 11746,70 грн., який підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі та виплаті заробітної плати в межах платежу за один місяць.

На підставі норм ст. 235 КЗпП України та ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне рішення суду в частині вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Що стосується вимоги позивача « про зобов'язання відповідача внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про визнання недійсним запису про звільнення від 31.12.2014 року», то така на думку суду не може бути самостійною вимогою, так як внесення запису в трудову книжку буде наслідком поновлення на роботі.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, саме п. 2.10 у разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Що стосується заявленої вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то на думку суду, доказів того, що моральні страждання, втрата нормальних життєвих зв'язків або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення його законних прав, позивачем представлено не було. Але, враховуючи те, що саме незаконне звільнення принесло позивачу моральне страждання, то суд вважає, що дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню у розмірі 500 грн.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання міського голову м.Трускавця - ОСОБА_4 покрити шкоду заподіяну КП «Трускавецька міська лікарня» у зв'язку з виплатою ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі і організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Зі змісту цієї статті, суд вважає, що можна зробити висновок про те, що такою особою може бути не лише міський голова м. Трускавця, але й інша винна службова особа. Тому питання про притягнення до матеріальної відповідальності службових осіб, які є винними у незаконному звільненні, має вирішуватись поза межами спору про поновлення працівника на роботі на підставі позову власника або уповноваженого нам органу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню пропорційно судовий збір за розгляд справи судом в загальній сумі 365,40 грн. (243,60 грн. щодо вимог про стягнення середнього заробітку та 121,80 грн. щодо вимог про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди).

Керуючись ст. ст. 9, 21, 232, 233, 235, 237, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 209, 212, 218, 367 ЦПК України, ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Трускавця № 464-р від 31.12.2013 року про продовження контракту від 01.01.2012 року укладеного між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 на здійснення керівництва КП «Трускавецька міська лікарня» в частині продовження дії контракту по 31.12.2014 року.

· Зобов'язати міського голову м. Трускавця внести до розпорядження № 464-р від 31.12.2013 року шляхом призначення ОСОБА_1 керівником (головним лікарем) КП «Трускавецька міська лікарня» строком на три роки з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

· Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Трускавця № 483-р від 23.12.2014 року про звільнення головного лікаря КП «Трускавецька міська лікарня».

· Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника (головного лікаря) КП «Трускавецька міська лікарня» з 01.01.2015 року.

· Додатковий договір № 2 від 31.12.2013 року до контракту з керівником підприємства, що належить до комунальної власності Трускавецької міської ради від 01.01.2012 року між Трускавецькою міською радою та ОСОБА_1 вважати таким, що укладений на термін до 31.12.2016 року.

· Стягнути з КП «Трускавецька міська лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2015 року по 12.02.2015 року в розмірі 11746.70 (одинадцять тисяч сімсот сорок шість грн. 70 коп.) грн.

· Стягнути з Трускавецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот) грн.

· Стягнути з міського голови м. Трускавця, Трускавецької міської ради, КП «Трускавецька міська лікарня» на користь держави судовий збір в розмірі по 121,80 (сто двадцять одна грн. 80 коп.) грн. з кожного.

· Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника (головного лікаря) КП «Трускавецька міська лікарня» та стягнення заробітної плати в межах одного місяця.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його оскарження.

Суддя: В. Т. Грицьків