Справа № 372/4691/13 Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/4230/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 18 17.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Кулішенка Ю.М., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом, який згодом уточнив та просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в м. Обухів Київської області, шляхом надання ОСОБА_3 права продажу предмета іпотеки будь якій особі-покупцю в рахунок погашення заборгованості по договору позики від 30 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Початкову ціну продажу предмета іпотеки визначити на рівні, вказаному у висновку про вартість майна від 12 травня 2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6, а саме 408 460 грн.

Свій позов обґрунтовував тим, що 30 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстровано в реєстрі за №2476. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 143 272,80 грн., що станом на день укладення договору за офіційним курсом НБУ становить 18000 доларів США.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, цього ж дня між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала ОСОБА_3 в іпотеку належне їй майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в м. Обухів Київська область.

Відповідно до вимог договору ОСОБА_2 зобов'язалась повернути позику протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги до неї.

19 квітня 2013 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення боргу, яку відповідач протягом 30 днів не виконала та не повернула борг позивачу. Також, на виконання вимог договору іпотеки 03 липня 2013 року позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Строк виконання зобов'язання вважається таким, що настав, однак відповідач не виконала своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів за договором позики, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі 779 069 грн., з яких: 143 272 грн. - сума боргу, 8 595 грн. - 3% річних та 104 257 грн. - збитки від інфляції. Також, зазначає, що відповідно до умов договору іпотеки відповідач повинна сплатити йому пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення, що складає 522 945 грн.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим №2478, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в м. Обухів Київська область, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого Головкіною Я.В. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, 24 листопада 2010 року за реєстровим №1859, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 30 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 2476 в розмірі 779 069 грн., з яких заборгованість за основним зобов'язанням 143272 грн.; пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 522945 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8595 грн., суми інфляції в розмірі 104257 грн. шляхом його продажу ОСОБА_3, з застосуванням процедури продажу передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою покупцем за початковою ціною продажу предмета іпотеки не нижче 408 460 грн. на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням ОСОБА_3 всіх повноважень продавця предмету іпотеки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що ОСОБА_2, яка в одній особі є боржником і іпотекодавцем, не виконує умови взятого на себе за договором позики зобов'язання щодо повернення коштів, взятих у позику, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі 779 069 грн., а тому в рахунок погашення цього боргу є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в м. Обухів Київська область, яка належить на праві власності ОСОБА_2 з застосуванням процедури продажу передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені ознаками, у такій самій кількості, такого ж роду та такої ж самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановленні договором.

В силу ст. 33 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстровано в реєстрі за №2476, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 143 272,80 грн., що станом на день укладення договору за офіційним курсом НБУ становить 18000 доларів США ( том 1 а.с.6).

Пунктом 2 Договору ОСОБА_2 підтвердила отримання від ОСОБА_3 грошової суми 143 272,80 грн. та зобов»язалась повернути позику.

Також на підтвердження договору позики ОСОБА_2 надала розписку про отримання коштів ( том 1 а.с. 9).

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язання між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. , за умовами якого ОСОБА_2 (Іпотекодавцеь) передала ОСОБА_3.(Іпотекодержатель) в іпотеку належне їй майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в м. Обухів Київська область ( том 1 а.с. 7).

Згідно п.3.1.4 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право: у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов»язань за цим Договором або за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього Договору.

Пунктами 5.1, п.5.2 Договору іпотеки передбачено, що у разі порушення основного зобов»язання за договором позики або умов Договору, невиконання вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється: за рішенням суду.

Відповідно до підпункту б) пункту 2 Договору позики строк повернення позики визначається моментом пред»явлення вимоги щодо її повернення позикодавцем. Позика повинна бути повернута Позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення Позикодавцем вимоги про це. Днем пред»явлення вимоги вважається день отримання Позичальником вимоги і відповідно наявності їх підписів на повідомленні про вручення рекомендованого листа. У випадку, якщо Позичальник відмовляється від отримання рекомендованого вручення, про що на повідомленні про вручення буде свідчити відмітка поштового відділення, то днем пред»явлення вимоги буде вважатися день відправлення (відмітки поштового штемпеля) цього повідомлення Позикодавцем.

Вимога про повернення суми позики направляється Позикодавцем рекомендованим листом (з описом вкладеного) з повідомленням про вручення за адресою проживання (реєстрації) Позичальника, вказаною у цьому договорі.

Про зміну свого місця проживання (реєстрації) Позичальник зобов'язується письмово повідомити Позикодавця негайно після настання такої обставини, але не пізніше десяти днів після настання такої події.

Пунктом 7 укладеного договору позики від 30 грудня 2010 року передбачена сплата пені позичальником у випадку прострочення строку повернення позики у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання простроченого зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

19 квітня 2013 року ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_2, зазначеною у договорі, було направлено рекомендований лист з вимогою про повернення боргу. Вказаний лист з вимогою про повернення боргу було повернуто позивачу поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання ( том 1 а.с. 10, 11).

03 липня 2013 року ОСОБА_3 повторно направив рекомендований лист на адресу ОСОБА_2 з вимогою про усунення порушень, в якому вказав зміст порушень, вимогу про повернення боргу та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний лист з вимогою про повернення боргу було повернуто позивачу поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання ( том 1 а.с. 12, 13).

Відповідно до ст..35 Закону України «Про іпотеку у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно розрахунку наданого позивачем, після збільшення позовних вимог, заборгованість ОСОБА_2 за договором позики складає 779 069 грн., з яких заборгованість за основним зобов'язанням 143 272 грн.; пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 522 945 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8 595 грн., сума боргу з врахуванням інфляції в розмірі 104 257 грн.

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження - заперечення позову, суд на передбачених законом підставах задовольнив позов, звернувши стягнення на іпотечне майно в рахунок невиконаних вимог за основним зобов'язанням.

Колегія суддів вважає, що строк виконання зобов'язання за договором позики настав, однак відповідач, знаючи про пред»явлену до неї вимогу про повернення боргу, своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів до ухвалення оскаржуваного рішення суду не виконала.

Так, відповідно до роз»яснень, наданих в п.37 Постанови ПленумуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»№5 від 30.03.2012 року невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Таким чином, та обставина, що рекомендовані листи-вимоги про повернення боргу від 19.04.2013 року і від 3.07.2013 року не містять відмітки поштового відділення про те, що Позичальник відмовилась від отримання рекомендованого вручення, не свідчать про недотримання визначення строку повернення позики.

Днем пред»явлення вимоги про повернення позики необхідно вважати також отримання відповідачем копії позовної заяви після звернення позивача в суд із вказаним позовом в жовтні 2013 року та отримання відповідачем листа -вимоги про повернення боргу від 4.10.2013 року.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 22.10.2013 року ОСОБА_2 отримала листа -вимогу про повернення боргу від 4.10.2013 року (а.с.56), а 26.11.2013 року ОСОБА_2 отримала по пошті лист-відмову ОСОБА_3 в задоволенні прохання про відтермінування боргу. (а.с.49).

Таким чином, в судовому засіданні ОСОБА_2 як іпотекодавець мала можливість як заперечувати проти вимог іпотекодержателя, так і задовольнити вимогу про повернення позики.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що відповідач вважає договори позики і іпотеки недійсними, так як вони були укладені внаслідок омани та психічного тиску, оскаржені нею в судовому порядку, підлягають відхиленню, так як з рішення апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2015 року вбачається, що залишено без змін рішення Обухівського районного суду від 2 лютого 2015 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів позики і потеки відмовлено. (том 1 а.с.145).

Інші доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на порушення позивачем п. 3 «б» договору позики, п.5.1 договору іпотеки та ст. 33 Закону України "Про іпотеку" і прийшов до невірного висновку про визначення строку повернення позики колегія суддів не приймає до уваги.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання вимог договорів позики і іпотеки, позивач направляв позичальнику ОСОБА_2 повідомлення-вимоги (претензії) від 19 квітня 2013 року, 03 липня 2013 року, 4 жовтня 2013 року, 20 листопада 2013 року щодо повернення заборгованості за позикою із застереженням щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Листи-вимоги від 19 квітня 2013 рокуі 03 липня 2013 року направлялись на адресу зазначену в договорі позики та були повернуті за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення ( а.с.11, 13).

Посилання апелянта про те, що позивачу було відомо, що ОСОБА_2 не проживає за адресою вказаною в договорах позики та іпотеки не можуть братись до уваги суду, оскільки в матеріалах справи не містяться відомості про те, що ОСОБА_2 у встановленому договором порядку - (пункт 3(б) Договору позики повідомила позивача про зміну свого місця проживання.

Інші доводи апелянта на те, що суд не застосував положень ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки в сумі 522 945грн. так як він значно перевищує розмір збитків - позика в сумі 143 272грн. колегія суддів вважає необґрунтованими, так як предметом позову у даній справі є не стягнення заборгованості за договором позики, а звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги на те, що висновок ФОП ОСОБА_6 від 12.05.2015 року про вартість квартири не є звітом суб»єкта оціночної діяльності є необґрунтованими.

Відповідно до ст..38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Як вбачається із матеріалів справи ціна продажу предмета іпотеки визначена на підставі висновку про вартість квартири від 12.05.2015 року, виконаному ФОП ОСОБА_6, який відповідно до сертифікату №122/15 від 12.02.2015 року є суб'єктом оціночної діяльності. (том 1 а.с.182).

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: