САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/7593/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області та Дніпропетровська міська рада про визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна від добросовісного набувача, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління держземагентва у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку від 18.08.2010 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що позивач та відповідач з 27.07.2001 року по 03.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними було придбано відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння №60, що знаходиться на вул. Кадровій в м. Дніпропетровську. Покупцем за договором виступала відповідач. 18.08.2010 року вона в порядку приватизації отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння №60 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську. 09.10.2014 року рішенням Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Дніпропетровської міської ради №629/55 від 24.02.2010 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1000 га, на підставі якого видавався оскаржуваний державний акт. Про існування державного акта на землю позивач дізнався лише під час розгляду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи про поділ майна подружжя. Позивач звернувся до вищевказаного суду із позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування, однак рішенням суду від 11.03.2013 року йому було відмовлено в задоволенні позову. Рішенням Дніпропетровського апеляційного окружного суду від 09.10.2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано та задоволено вимоги позивача про скасування рішення Дніпропетровської міської ради №629/55 від 24.02.2010 року. Так у позивача виникла можливість звернутися до суду із вимогою про визнання недійсним державного акту на землю, що випливає з вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність відповідачу спірної земельної ділянки. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :09:447:0009, виданий ОСОБА_2 від 18.08.2010 року. Після уточнення позовних вимог позивач просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:447:0009 серії ЯЛ №027956, виданий Дніпропетровською міською радою на імя ОСОБА_2 18.08.2010 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки , розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, укладений 28 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером №421; витребувати від ОСОБА_4 та передати у користування позивача вищезазначену земельну ділянку розміром 0,10 га; визнати недійсним державний акт на право власності на землю виданий 30.11.2012 року ОСОБА_4 на вищезазначену земельну ділянку розміром 0,10 га; передати земельну ділянку у власність територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради; визнати право позивача на безоплатну передачу у приватну спільну сумісну з ОСОБА_2 власність шляхом приватизації земельної ділянки розміром 0,10 га.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав в повному обсязі з тих підстав, що земельна ділянка була продана законно, оскільки на момент продажу був акт, виданий відповідними компетентними органами.

Відповідачі ОСОБА_3М та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились. Повідомлені належним чином, у звязку з чим суд вважає за можливе застосувати положення ст. 164 ЦПК України та розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішеннями органів місцевого самоврядування.

Згідно ст.126 ЗК України право власності на землю посвідчується державним актом.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач з 27.07.2001 року по 03.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу ними було придбано відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння №60, що знаходиться на вул. Кадровій в м. Дніпропетровську, та розташоване на земельній ділянці 0,1000 га, покупцем якого виступила ОСОБА_2 Дане домоволодіння належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Вищезазначені обставини встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2012 року про поділ майна подружжя (а.с. 6-7)

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

18.08.2010 року відповідач ОСОБА_2 в порядку приватизації отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №027956, кадастровий номер :09:447:0009

28.02.2012 року відповідач ОСОБА_2 уклала з відповідачкою ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння №60 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську (а.с. 20).

09.11.2012 року відповідач ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу здійснила продаж земельної ділянки розташованої по вул. Кадровій, 60 в м. Дніпропетровську ОСОБА_4 На підставі вищезазначеного договору відповідач ОСОБА_4 30.11.2012 року отримала акт на право власності на землю № (а.с. 55).

Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 року рішення Дніпропетровської міської ради №629/55 від 24.02.2010 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки було визнане незаконним та скасоване (а.с. 11). Зазначене судове рішення в касаційному порядку не переглядалося та набрало чинності.

Оскільки вищевказаним судовим рішенням було скасовано рішення міської ради про передачу у власність відповідача ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, то підлягає визнання незаконним і державний акт на право приватної власності на землю, виданий на підставі цього рішення.

В свою чергу, визнання незаконним державного акта на право приватної власності на землю тягне за собою визнання недійсними і цивільно-правових угод, вчинених на підставі цього акту, та інших документів, отриманих внаслідок цих угод.

Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, площею 0,1 га, кадастровий номер :09:447:0009, серії ЯЛ №027956, зареєстрований 18.08.2010 року управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську в книзі записів державних актів на право власності на землю за №53; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, від 28.02.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №421; та визнати недійсним державний акт на право власності на імя ОСОБА_4, №01 від 30.11.2012 року, на земельну ділянку розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, площею 0,1 га, кадастровий номер :09:447:0009.

Відповідно до ст. 396 ЦК України , особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень цього кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, землекористувач має право витребувати майно від добросовісного набувача, якщо воно вибуло з володіння землекористувача або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги в частині витребування від ОСОБА_4 спірної земельної ділянки та передачі її у користування позивача.

Що стосується позовних вимог про передачу спірної земельної ділянки у власність територіальної громади міста та визнання права позивача на безоплатну передачу у власність шляхом приватизації спірної земельної ділянки, то в цій частині позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заявляючи позовну вимогу про передачу спірної земельної ділянки у власність територіальної громади міста, позивач фактично ставить вимогу в інтересах третьої особи Дніпропетровської міської ради, на представництво інтересів якої він повноважень не має, а самостійних вимог щодо предмету позову третя особа не заявляла, у звязку з чим в задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про визнання за ним права на безоплатну передачу у власність шляхом приватизації спірної земельної ділянки, то це право позивача встановлено Законом, а тому додаткового визнання в судовому порядку не потребує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 216, 388, 396 ЦК України, 116, 126 ЗК України, ст.ст. 3-8, 10, 11, 18, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, площею 0,1 га, кадастровий номер :09:447:0009, серії ЯЛ №027956, зареєстрований 18.08.2010 року управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську в книзі записів державних актів на право власності на землю за №53.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, від 28.02.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №421.

Визнати недійсним державний акт на право власності на імя ОСОБА_4, №01 від 30.11.2012 року, на земельну ділянку розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60, площею 0,1 га, кадастровий номер :09:447:0009.

Витребувати від ОСОБА_4 та передати у користування ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, 60.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 487,2 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які приймали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П.Румянцев