АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/2090/2909/2012р Головуючий 1-ї інстанції- Чередник В.Є.
Справа № 2-236/2011р. Доповідач- Карімова Л.В.
Категорія- договірна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Гопко А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2011 року та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4, яка діє за себе особисто та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_23 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгеніївна, ОСОБА_8, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Служба у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання права власності на частину квартири, визнання права власності у порядку спадкування за законом, витребування квартири з чужого незаконного володіння, виселення із квартири зі зняттям з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

Спірною є двохкімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована в КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації" на ім"я ОСОБА_9

У вересні 2009 року ОСОБА_4 ( яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх двух неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_23) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_6 та третіх осіб (який подалі неодноразово уточнювала) про визнання частково недійсним в частині особи покупця договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, визнавши покупцем ОСОБА_10, про визнання за нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 право спільної сумісної власності на вказану квартиру, визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири як належну їй долю в сумісному майні подружжя, визнання за нею та неповнолітніми дітьми права власності про 1/8 частині за кожним вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Просила також визнати за її дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_11 право власності по 1/32 частини за кожним спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12 (матері чоловіка), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, витребувати цю квартиру з чужого незаконного користування ОСОБА_9 та її неповнолітнього сина ОСОБА_13, виселивши їх з квартири зі зняттям з реєстраційного обліку.

ОСОБА_4 посилалась на те, що з 1991 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_10., якого було вбито ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Під час шлюбу 04.02.2003 року ними за спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1 за нотаріально посвідченим договором купівлі -продажу, укладеним фактично між ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_10.(яким і були внесені продавцю грошові кошти за квартиру), однак про людське око ця квартира була оформлена на племінницю чоловіка - ОСОБА_9, яка подалі за їх вимогою мала переоформити право власності на квартиру на їх доньку - ОСОБА_5.

Розгляд справи відбувся за відсутністю відповідача ОСОБА_6, який надав до суду письмові пояснення, що проти позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_14, а також третя особа ОСОБА_8 проти позову заперечували, вважаючи його безпідставним.

Приватний нотаріус ХМНО Васікова Л.Є. та представники ВГІРФО Київського РВ ГУМВС України в Харківській області і служби у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просили розглянути справу у її відсутності.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2009 року в забезпечення позову ОСОБА_4 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_15, заборонено КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації видавати витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень, а також вносити до нього зміни відносно власника вказаної квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: визнано частково недійсним договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 04.02.2003 року приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є. за реєстровим номером 631, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, в частині особи покупця, визнавши ОСОБА_10 покупцем за цим договором.

Визнано за ОСОБА_16 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на цю квартиру.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину вказаної квартири як на належну їй долю у спільній сумісній власності подружжя.

Визнано на ОСОБА_4 та неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_11 право власності по 1/8 частині вищевказаної квартири за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Визнано за неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_11 право власності по 1/32 частини цієї квартири за кожним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Від ОСОБА_9 та її неповнолітнього сина ОСОБА_13 витребувана квартира АДРЕСА_1 і ухвалено зняти цих осіб з реєстраційного обліку за адресою вказаної квартири, та зобовязано повернути власникам: ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_11 належну їм на праві власності частину квартири.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2012 року скасовано ухвалу цього ж суду від 30.09.2009 року про забезпечення позову та знятий арешт з квартири АДРЕСА_1.

На рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2011 року ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, визнав за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обьставин, які суд вважав встановленими, оскільки судом не враховані докази набуття нею права власності на спірну квартиру, а саме: договір купівлі- продажу квартири, розписка продавця квартири ОСОБА_17 про отримання від неї як покупця коштів у розмірі 31 000 доларів США.

Вказує, що померлий ОСОБА_10 ( її дядько) ніколи постійно не вселявся до спірної квартири, не реєструвався в ній та не проводив за неї оплати комунальних послуг, договора за якими зареєстровані на її ім"я. Крім того при житті він не оспорював її право власності на цю квартиру.

В апеляційній скарзі на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2012 року ОСОБА_15 в особі свого представника просить скасувати ухвалу як постановлену з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, оскільки рішення цього ж суду від 28 грудня 2011 року ще не набуло законної сили.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_10 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 01.06.1991 року, від якогог мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_11

Згідно нотаріально посвідченого договору від 04.02.2003 року купівлі - продажу ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_9 купила квартируАДРЕСА_1, яка зареєстрована в КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації" на ім"я ОСОБА_9

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний договір між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 був укладений про людське око, без наміру створити юридичні наслідки, та з метою приховати дійсно укладений та фактично ними виконаний договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, який ще до укладення договору оглянув квартиру, яку мав намір придбати, а при укладенні договору власноручно передав кошти продавцю квартири ОСОБА_6 та отримав від нього ключі від цієї квартири.

Крім того, як власник придбаної квартири на свій розсуд користувався нею тривалий час до своєї смерті.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам ст. 58 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення цих спірних правовідносин, та дослідженим судом матеріалах справи:

- письмовим поясненням відповідача ОСОБА_6 згідно до яких ОСОБА_10, який хотів придбати для себе квартиру, звернувся до нього з пропозицією її купівлі і яку вони оглянули та домовилися про всі істотні умови її купівлі-продажу. При укладеннів у приватного нотаріуса договіру купівлі - продажу гроші за квартиру йому передавав ОСОБА_10, якому і були передані ключі від квартири. Однак за покупця договір підписала незнайома дівчина, що приїхала до нотаріуса разом з ОСОБА_10

- поясненням свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про те, що саме ОСОБА_10 вони вважали фактичним власником квартири і якою він користувався до своєї смерті, проводив її поточний ремонт та сплату всіх платежів.

- поясненнями у якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_21 (батьків відповідачки ОСОБА_9) під час досудового слідства за кримінальною справою за фактом умисного вбивства ОСОБА_10 щодо придбання ним за за життя квартири АДРЕСА_1, однак оформленої на ім'я молодшої дочки ОСОБА_22 та іншими матеріалами з цієї справи.

ОСОБА_9 не оспорювала ту обставину, що після оформлення оспорюваного договору купівлі-продажу вона в спірну квартиру не вселялася та нею не користувалася. Ці ж обставини підтвердив у суді апеляційної інстанції й представник апелянта.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 58-60, 212 ЦПК України надана правильна правова оцінка всім доказам по справі, у тому числі й критична оцінка доказам, наданим ОСОБА_9 та її батьком ОСОБА_8 на підтвердження заперечень на позов, і обгрунтовано зроблений висновок про визнання частково недійсним договір купівлі- продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, в частині особи покупця та визнання ОСОБА_10 покупцем за цим договором, визнання за позивачем право на ? частину вказаної квартири як спільної сумісної власності продружжя, оскільки остання була придбана під час шлюбу з ОСОБА_10. на сумісні кошти і відповідно до ст. 22 КупШС є сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_10 помер 31. 08.2006 року. Після його смерті спадкоємцями за законом першої черги були дружина ОСОБА_4, діти ОСОБА_5 та ОСОБА_11 та мати ОСОБА_12, які в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, до якої в тому числі входить й належна ОСОБА_10 ? частка спірної квартири.

Тому судом першої інстанції на підставі вимог ст.ст. 1226,1261, 1267-1269 ЦК України обгрунтовано зроблений висновок про визнання за позивачкою та її дітьми право власності на 1/8 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом.

Після смерті ОСОБА_12 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися спадкоємці першої черги: ОСОБА_8 та ОСОБА_4, що діяла в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_11, за якими на підставі ст. 1266 ЦК України суд першої інстанції правильно визнав право власності по 1/32 частини спірної квартири.

Виходячи з вищенаведеного, судом першої інстанції також на підставі ст. 387 ЦК України та досліджених доказів обгрунтовано зроблений висновок про те, що безпідставно набуте відповідачем ОСОБА_9 майно за частково недійсним правочином, підлягає поверненню його власникам, оскільки ОСОБА_8 як спадкоємець після померлої ОСОБА_12,будь - яких самостійних вимог щодо спірного майна не заявляв.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги, які по своїй суті є правовою позицією по справі відповідача ОСОБА_9, висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2009 року в забезпечення позову ОСОБА_4 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_15, заборонено КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації" видавати витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень, а також вносити до нього зміни відносно власника вказаної квартири.

Підстави та порядок скасування заходів забезпечення позову передбачені статтею 154 ЦПК України.

Скасовуючи своєю ухвалою від 06 березня 2012 року ухвалу від 30.09.2009 року про забезпечення позову та знімаючи арешт з квартири АДРЕСА_1, суд перщої інстанції не вийшов за межі вимог ч.1, ч.5 та ч.6 ст. 154 ЦПК України, оскільки зазначеною нормою права передбачена можливість постановлення судом ухвали про скасування заходів забезпечення позову й одночасно з ухваленням рішення або й після його ухвалення до набрання ним чинності.

Тому доводи апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2012 року не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, яку залишає без змін відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, п.1ч.1 ст. 312, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2011 року та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді