справа № 208/8370/14-ц
№ провадження 2/208/442/15
17 лютого 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
головуючого, судді Нельге Д.В.,
при секретарі Севастьяновій Л.М.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» «Про повернення суми депозиту; стягнення збитків; стягнення інфляційних втрат та моральної шкоди», -
Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, в остаточному варіанті (а.с.31) просить суд:
-повернути депозит у сумі 2 801,05 доларів США;
-стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 233,72 долара США та 3% річних у розмірі 39,37 доларів США;
-стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.
-стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 26.05.2014р. між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід» №799065/2014, згідно якого позивач розмістив на своєму рахунку в установі відповідача на визначений строк, а саме до 26.06.2014 року 4000,00 доларів США з виплатою відповідачем відсотків у розмірі 12% річних. 26.06.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу, але йому було роз'яснено, що кошти в установі банку відсутні, та водночас запропоновано розмістити кошти на депозитний рахунок ще на місяць. Погодившись на вказану пропозицію, 26.06.2014 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №814774/2014, строк дії якого спливав 26.07.2014р. 25.07.2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача із вимогою повернути депозитні кошти. 29.07.2014р. представником відповідача йому було повідомлено про неможливість повернути банківський вклад у розмірі 4000,00 доларів США, та, водночас, запропоновано повернути 2000,00 доларів, а 2000,00 доларів США розмістити на депозит ще на місяць. Позивач погодився на вказану пропозицію, і 29.07.2014р. уклав з відповідачем договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №827762/2014, згідно якого розмістив на своєму рахунку в установі відповідача на визначений строк, а саме до 29.08.2014 року 2000,00 доларів США з виплатою відповідачем відсотків у розмірі 12% річних. В липні-серпні 2014р. відповідач виплатив позивачу 1198,95 доларів США, а решта коштів у сумі 2801,05 доларів США так і залишилась не виплаченою. При цьому, якби відповідач вчасно повернув депозитні кошти, він би мав можливість отримати певний дохід, розмістивши кошти, наприклад, в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Разом з цим, через неповернення відповідачем депозитних коштів, упущена вигода позивача відповідно до ст.ст.22, 623 ЦК України станом на 16.02.2015р. складає 233,72 долара США, а 3% річних від простроченої суми - 39,37 доларів США. Крім того, незаконними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., яку він також просить стягнути з відповідача на підставі ст.1167 ЦК України.
В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Водночас, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за письмовою згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» N 2121-III від 07.12.2000р., вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно наданого позивачем примірника Договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід» №799065/2014 та Меморіального ордеру № 1179385 від 26.05.2014р., 26.05.2014р. між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського вкладу, за яким позивач розмістив в установі відповідача строковий вклад у розмірі 4000 доларів США строком на один місяць з дня укладання договору та з щомісячною виплатою процентів, для чого відповідач відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок НОМЕР_1.
Згідно Договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №814774/2014, та Меморіального ордеру № 1180516 від 26.06.2014р., 26.06.2014р. між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського вкладу, за яким позивач розмістив в установі відповідача строковий вклад у розмірі 4000 доларів США строком на строк 13-ть місяців з дня укладання договору та з щомісячною виплатою процентів, для чого відповідач відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок № НОМЕР_2.
Згідно Договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №827762/2014, та Меморіального ордеру № 1315956 від 29.07.2014р., 29.07.2014р. між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського вкладу, за яким позивач розмістив в установі відповідача строковий вклад у розмірі 2000 доларів США строком на строк 13-ть місяців з дня укладання договору та з щомісячною виплатою процентів, для чого відповідач відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок № НОМЕР_3.
Як зазначає позивач, звернувшись до відповідача зі спливом встановленого вищевказаним договором строку із вимогою повернути суму строкового вкладу у розмірі 2801,05 доларів США, він отримав усну відмову у повернені коштів, що змусило його звернутися до суду.
Згідно Виписки про рух коштів на рахунку позивача в установі відповідача за період з 29.07.2014р. по 24.09.2014р., станом на 24.09.2014р. на вказаному рахунку позивача знаходиться 2801,05 доларів США.
З наведеного суд вбачає, що, зі спливом встановленого вищевказаним договором строку відповідач суму вкладу позивачу не повернув. При цьому, суму вкладу після встановленого договором строку повертав частково, через що станом на час звернення позивача до суду сума вкладу на рахунку позивача складає 2801,05 доларів США.
Вищевказані обставини свідчать про невиконання відповідачем умов вищезазначених договорів банківського вкладу, укладених з позивачем, що, в свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача депозитних коштів у сумі 2801,05 доларів США.
Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача 233,72 долара США упущеної позивачем вигоди - суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1, 2 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.
З зазначених норм вбачається, що обов'язок доказування розміру понесених збитків покладається на позивача. При цьому, умовою відшкодування збитків (в тому числі і втраченої вигоди) являється їх наявність; протиправні дії особи, що завдала збитки та причинний зв'язок між протиправною поведінкою винної особи та завданими збитками.
Згідно зі ст.22 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
В обгрунтування вказаних позовних вимог позивач посилається на те, що своїми протиправними діями відповідач завдав йому збитків у вигляді не отриманого ним прибутку, який він міг би отримати, якщо б відповідач повернув йому суму вкладу і він міг би покласти зазначені кошти на депозит до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». На підтвердження зазначеного позивач надав суду: лист ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та копію договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 25.09.2014р., укладений між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та кредит».
Дослідивши надані позивачем на підтвердження вказаних позовних вимог письмові докази, суд дійшов висновку, що, вказані лист та договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 25.09.2014р. не є належними та допустимими у розумінні ст.58 ЦПК України доказами, що підтверджують факт завдання збитків позивачу відповідачем.
На підставі зазначеного, та, враховуючи, що, відповідно до ст.60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача завданих позивачу збитків задоволенню не підлягають через недоведеність позивачем факту існування відповідних збитків.
Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат - суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Встановивши в судовому засіданні, що, на час розгляду справи боржник - відповідач по справі, прострочив виконання грошового зобов'язання, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 39,37 доларів США є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди - суд дійшов наступного висновку.
Згідно п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Укладеним між сторонами договором про вклад відшкодування моральної шкоди не передбачено. Так само не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі невиконання банком зобов'язань за договором про вклад і Цивільним кодексом України або будь-яким іншим законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
При цьому, враховуючи, що, позивач є звільненим від сплати судового збору, суд, задовольняючи позов частково, вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача, які, з урахуванням офіційного курсу гривні на час розгляду справи складають 748,73 грн.
Таким чином, враховуючи те, що, згідно вимог чинного законодавства та умов договору банківського вкладу банк повинен виплачувати особі депозит у строк, визначений договором; у повному обсязі, з урахуванням відсотків, а також у тій валюті, в якій гроші були внесені на депозитний рахунок, суд, керуючись ст. 1058, 1060 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224, 233 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» «Про повернення суми депозиту; стягнення збитків; стягнення інфляційних втрат та моральної шкоди» - задовольнити частково.
-депозитні кошти у сумі 2 801 ( дві тисячі вісімсот один) долар 05 центів США, розміщені ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на банківському рахунку Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»;
-3% річних у розмірі 39 (тридцять дев'ять) доларів США 37 центів.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нельга Д. В.