Справа №484/2484/14-ц 24.02.2015 24.02.2015 24.02.2015
Провадження №22ц/784/553/15 Головуючий в першій інстанції Паньков Д.А.
Категорія 49 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю відповідача ОСОБА_3.,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

17 червня 2014 року ОСОБА_4. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3. про розірвання шлюбу.

Позивачка зазначала, що з 31 жовтня 1998 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області вчинено актовий запис № 390. В період подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на те, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися, оскільки з боку відповідача зникла повага та почуття любові до неї та матеріально відповідач не забезпечує їх сім'ю позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням ст. 51 Конституції України, без повного з'ясування всіх обставин, що мають значення по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1998 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області вчинено актовий запис № 390 (а.с. 7).

В період подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що шлюбні відносини між сторонами припинені, після надання строку на примирення стосунки між подружжям не відновилися, а тому подальше збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивачки та дітей.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не мав жодного доказу про те, що спільне життя подружжя неможливе є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної статті суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 липня 2014 року сторонам по даній справі надано строк для примирення до 23 січня 2015 року (а.с. 19). Тобто, судом був наданий максимальний строк для примирення (6 місяців), який передбачений ч. 5 ст. 191 ЦПК України.

Проте, сторони не дійшли згоди та не відновили шлюбні стосунки.

Посилання відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції на те, що стосунки між ним та позивачкою відновилися не підтверджені будь-якими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді