АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Перепелюк Л.М., Одинака О.О.

секретар: Кусяк М.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Куриш В.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача та встановлення факту неукладеності кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача та встановлення факту неукладеності кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 07 серпня 2007 року між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/0008/82/41053 від 07 серпня 2007 року, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 70 000 доларів США, зі сплатою 9,5 % річних та зобов'язалася повернути кредитні кошти в строк відповідно до графіка погашення кредиту.

Зазначає, що нею було укладено договір іпотеки від 07 серпня 2007 року, для забезпечення виконання зобов'язань, предметом якого є об'єкт нерухомості, що знаходиться по АДРЕСА_1 на суму 70 000 грн. 00 коп.

Вказує, що з моменту укладення договору до липня 2011 року нею було сплачено 43 99,02 долари США, що еквівалентно 299 094 грн. 70 коп.

Банком був поданий позов до Шевченківського районного суду м. Чернівці про стягнення боргу за кредитним зобов'язанням у солідарному порядку. Під час розгляду даної цивільної справи було виявлено 2 примірники кредитних

№ 22ц-313/15 головуючий по 1 інстанції Маковійчук Ю.В.

Категорія: 19/27 доповідач Кулянда М.І.

договорів: оригінал кредитного договору № 014/0008/82/41129 від 07 серпня 2007 року поданий банком та оригінал кредитного договору № 014/0008/82/41053 від 07 серпня 2007 року поданий ОСОБА_3

Вважає, що кредитні договори є неукладеними та недійсними, оскільки кредитний договір № 014/0008/82/41129 від 07 серпня 2007 року вона не підписувала та не укладала, а істотні умови кредитного договору № 014/0008/82/41053 від 07 серпня 2007 року, зокрема, вартість кредитного договору, не відповідає реальним обставинам отриманої суми кредиту, а також суперечить Постанові Правління НБУ № 168 та Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв'язку з наведеним, просила суд встановити факт, що має юридичне значення,а саме - встановити факт неукладеності кредитного договору за № 014/0008/82/41129 та за № 014/0008/82/4105, визнати його недійсним.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача та встановлення факту неукладеності кредитного договору, відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 травня 2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 липня 2013 року залишено в силі, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 28 серпня 2013 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті провадження встановлено, що позивачі уклали договір з відповідачем на підставі вільного волевиявлення, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, договори містять всі відомості, також дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту про встановлення факту неукладеності кредитного договору, не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до укладеного з відповідачем ОСОБА_3 кредитного договору №014/0008/82/41053 від 07 серпня 2007 р. надав кредит в сумі 70 00 доларів США, на термін з 07 серпня 2007 року по 06 серпня 2017 року, факт отримання позивачем даного кредиту в сумі 70 000 доларів США, що є еквівалентом 353 500 грн. 00 коп., підтверджується видатковим ордером №К7/2.

Вказані обставини встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 травня 2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 липня 2013 року залишено в силі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 28 серпня 2013 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті провадження.

Статтями 203, 627 ЦК України закріплено, що правочин є чинним, якщо його зміст не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників є вільним і відповідає їхній волі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст.3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Кредитний договір за своєю природою є консесуальним та оплатним.

Ото ж, істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов'язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час.

Істотні умови кредитного договору у вигляді передачі коштів між позивачем та банком були додержані, що підтверджується отриманням ОСОБА_3 70 0000 доларів США.

Кожен аркуш договору підписано сторонами, що підтверджує досягнення ними всіх викладених в договорі умов та доводить вільне волевиявлення учасників договору, що відповідає принципу свободи договору. Крім того, підписуючи кожну сторінку договору позивач підтвердила, що віна ознайомилася із кожним пунктом договору і погодилася на укладання договору саме на викладених у договорі умовах.

Жодних доказів того, що сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору позивач не надала.

Крім того, ОСОБА_3 зверталася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів кредиту, іпотеки та поруки недійсними. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 01 березня 2012 року вказане рішення суду залишено без змін.

Зазначеним рішенням встановлено, що при підписанні договору № 014/0008/82/41053 від 07 серпня 2007 року всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, договори містять всі відомості, також дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, сторонами було укладено тільки один кредитний договір, що встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, а наявність двох договорів за різними номерами та валютою є технічною помилкою.

Разом з тим, ставлячи перед судом питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, визнання кредитного договору неукладеним, позивач неправильно обрав спосіб захисту своїх інтересів, оскільки законом не передбачено їх захист в такий спосіб.

В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано застосував вказані норми права та роз'яснення Верховного Суду України і відмовив ОСОБА_3 у задоволенні позову про встановлення факту неукладеності кредитного договору.

Доводи апелянта, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства , укладений з порушенням процедури, передбаченої Законом України «Про банки і банківську діяльність» , Постанови НБУ за № 168 від 10 травня 2007 року є безпідставними і спростовуються матеріалами справи з яких вбачається, що договір відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює кредитні правовідносини. Описка щодо виду валюти, допущена при укладенні кредитного договору може бути усунена шляхом її виправлення за погодженням сторін та не впливає на суть правовідносин. Позивачі по справі визнали, що отримали кредит в розмірі 70 000 дол. США, що підтверджується видатковим касовим ордером №К7 від 07 серпня 2007 року, а також тим, що протягом тривалого часу ОСОБА_3 здійснювала погашення кредитних коштів в іноземній валюті, що нею не заперечувалося у судових засіданнях , більше того, на підтвердження даного факту були надані суду відповідні квитанції

Інші доводи апелянта є надуманими і спростовуються вищенаведеним.

Рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: