Справа № 147/253/14-ц Провадження № 22-ц/772/797/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошин І. А.
Категорія 24 Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сало Т.Б., суддів Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю., при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.01.2015 року ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення коштів,

встановила:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути з ТОВ «Авто Просто» на її користь кошти в сумі 6281,18 грн. сплачених як чисті внески на отримання Автомобіля за угодою № 0322893.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначала, що 28 травня 2010 року між ТОВ "АВТО ПРОСТО" і нею укладено угоду про надання послуг № 0322893 спрямованих на придбання товару (автомобіля) «Шевроле Авео», вартістю 88000 грн. 00 коп.

На виконання зобов'язань вона сплатила 10915 грн. 88 коп., з них 3168,00 грн. - вступного внеску в систему Авто Так, решта суми - щомісячні внески.

15 лютого 2011 року ОСОБА_2 направила до ТОВ «Авто Просто» заяву про розірвання укладеної угоди та повернення коштів - зроблених нею внесків. 10 березня 2011 року отримала лист від ТОВ "Авто Просто" про отримання її заяв від 10 лютого 2011 року та 15 лютого 2011 року щодо розірвання Угоди № 0322893. Одночасно її повідомили, що Угоду розірвано згідно ст. 4 Угоди та п. 13, п. 13.1 ст. 13 Додатку №2 до Угоди.

ОСОБА_2 вважає, що відповідно до умов Угоди та положень п. 13.3 ст. 13 Додатку №2 до Угоди, у разі розірвання угоди, ТОВ «Авто Просто» зобов'язане повернути їй кошти в сумі 6281 грн. 18 коп. - суму чистих внесків за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі двох цілих чистих внесків. Однак, відповідач кошти їй не повертає.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.01.2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

З рішенням суду ОСОБА_2 не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Апеляційна скарга ґрунтується на тих же доводах, що й позовна заява. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що до 15.01.2013 року відповідачем надавались фінансові послуги без законних на те підстав, бо саме цього числа відповідачем отримано державну ліцензію на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.05.2010 року між ТОВ "Авто Просто " було укладено Угоду № 0322893, яка складається з основного тексту Угоди, Додатку №1 (анкета учасника), Додатку №2 (Правила функціонування системи придбання в групах Авто-так). Всі додатки є невід'ємними частинами Угоди, яка разом з додатками була підписана обома сторонами та скріплена печаткою юридичної особи (а. с. 4-7, 9-11).

Предметом Угоди (ст.1) є надання послуг програми «Авто Так». Згідно з умовами вказаного договору відповідач є виконавцем певних послуг з придбання автомобіля, а позивач зобов'язується сплачувати послуги, пов'язані зі вступом до системи при укладанні угоди; вносити плату за послуги, пов'язані з видачею автомобіля, за системою при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; та інші обов'язкові платежі після отримання автомобіля в натурі.

Процедура отримання товару учасником програми врегульована у ст. 4 Додатка №2. Згідно з пунктом 4.1 цього додатку учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за Угодою, отримує автомобіль.

Відповідно до Додатку №1 Угоди ОСОБА_2, як учасник, зобов'язана сплатити: вступний внесок - 3168,00 грн., щомісячний цілий чистий внесок (частина вартості автомобіля, за рахунок якого здійснюється його придбання) - 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38 %, щомісячний страховий внесок - 0,065 %, плата за право на отримання автомобіля - 3 %.

Згідно наданих ОСОБА_2 копій квитанцій, нею було перераховано загальну суму 10915, 88 грн. З них: 28.05.2010 року було сплачено вступний внесок в розмірі 3168, 00 грн., а також щомісячні внески: 871, 65 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції №72 від 22.06.2010 р.; 871, 65 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції №1 від 16.07.2010 р.; 871,65 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції №4 від 16.08.2010 р.; 1258,99 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції №271 від 15.09.2010 р.; 1258,99 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції № 54 від 18.10.2010 р.; 871,65 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції №10 від 16.11.2010 р.; 871,65 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції №20 від 17.12.2010 р.; 871,65 грн. - щомісячний внесок згідно квитанції №16 від 19.01.2011 р. (а. с. 14-18).

В лютому 2011 року позивач звернулась до ТОВ «Авто Просто» із заявою, в якій повідомила про розірвання угоди та заявила вимогу про повернення коштів, що сплачені на момент повідомлення про розірвання угоди.

24 лютого 2014 року на адресу ОСОБА_2 направлено лист, в якому ТОВ «Авто Просто» повідомило, що отримало заяву ОСОБА_2, та про те, що на момент підготовки відповіді ОСОБА_2 є тринадцятим учасником в черзі на отримання чистих внесків, які будуть виплачені після настання її черги.

На момент звернення до суду ТОВ «Авто Просто» кошти не повернуло.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, мотивував таке рішення тим, що у справі не має доказів про ухилення відповідача від виконання своїх зобов'язань після розірвання угоди, з огляду на те, що позивача було повідомлено про черговість повернення їй чистих внесків, і даний позов є передчасним.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 13.1 ст. 13 Угоди учасник, який не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі.

Зі справи вбачається, що відповідач листом підтвердив про розірвання договору, укладеного між сторонами, і повідомив про повернення чистих внесків відповідно до ст. 13, п. 13.3 Додатка № 2 до договору.

Відповідачем не заперечувалось про необхідність повернення коштів ОСОБА_2 - усіх чистих внесків, зроблених останньою за мінусом вступного внеску та двох цілих чистих платежів, і підлягає поверненню 2364,09 грн., а не та сума про яку зазначає ОСОБА_2 у позові.

Згідно із п. 13.3 ст. 13 Додатка № 2 сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі двох цілих чистих внесків.

Крім того, п. 13.9 ст. 13 Додатку 2 до Угоди передбачено, що якщо учасник виявить бажання розірвати Угоду після терміну, встановленого в попередньому пункті (після 7-ми календарних днів з дати підписання), але до того, як його угода буде включена до певної групи, він повинен повідомити про це ТОВ «Авто Просто». У такому випадку Угода буде розірвана, але йому не повертається сплачена ним Плата за послуги, пов'язані зі вступом до системи.

Відповідачем надано довідку про внутрішній ринок для дилера ТОВ «Авто Просто» роздрібних цін на автомобілі ШЕВРОЛЕ, що реалізуються від імені Дистриб'ютора 2011 року випуску.

Як зазначив відповідач, дана довідка підтверджує поточну ціну автомобіля на момент розірвання Угоди, і поточна ціна на автомобіль, на який претендувала позивач становить 94560,0 грн.

Колегія суддів приймає дану довідку як належний доказ поточної ціни автомобіля, оскільки відповідно до додатку № 2 до Угоди, «поточна ціна автомобіля - це ціна автомобіля, яка встановлюється Виробником та/або імпортером та/або Дистриб'ютором в останній робочий день кожного місяця та є оновою для розрахунку розміру складових платежів, передбачених Угодою».

Зважаючи на те, що сума щомісячного чистого внеску за умовами додатку №1 у відсотках складає 0,8333 % від поточної ціни авто, яка становить 94560,0 грн., що становить 788 грн., а сума двох чистих внесків складає 1576 грн.

Таким чином за виключенням двох цілих чистих внесків та вступного внеску (3168,0грн.), позивачу із сплаченої ним за угодою суми 10915,88 грн., підлягає поверненню чисті внески на суму 6171,88 грн. (10915,88 - 3168,0 - 1576).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так, в ході розгляду справи встановлено та не заперечувалося стороною відповідача про законність розірвання позивачем Угоди в односторонньому порядку.

Однак, визнаючи право ОСОБА_2 та свій обов'язок щодо повернення їй суми коштів, ТОВ «Авто Просто» свої дії з неповернення такої, мотивувало наявністю черги щодо виплати таких внесків (що складається з осіб, які звернулися раніше позивача щодо повернення коштів).

При цьому відповідач надав суду довідку про наявність черги в кількості 12 осіб, яким теж необхідно повернути внески внаслідок розірвання з ними Угод.

Однак, колегія суддів не бере до уваги дану довідку, як належний доказ, оскільки жодного доказу на підтвердження викладеної в ній інформації суду не надано.

Крім того, відповідно до п.13.2. ст.13 Додатку №2 учасник уповноважує ТОВ «Авто Просто» щомісяця здійснювати відрахування в розмірі 5 % від кожного сплаченого чистого внеску до Фонду для повернення коштів Угодою, яка була укладена з позивачем, передбачалась також сплата учасником внесків у фонд повернення внесків у разі розірвання договору, і такі внески позивачем сплачувались.

Однак, зміст умов договору про черговість повернення внесків не свідчить про те, що їх повернення може мати місце через невизначений та тривалий час.

До теперішнього часу відповідачем не повернуто позивачеві грошову суму чистих внесків без надання відповідного об'єктивного обґрунтування цьому, і суду не надано доказів того, що кошти іншим учасникам повертаються та того, що черга стосовно позивача змінюється, що в свою чергу дає змогу надіятись, що кошти будуть виплачені.

За таких умов, вимоги позивача про стягнення цих коштів саме за рішенням суду є обґрунтованими, оскільки лише рішенням суду в даному випадку можна захистити порушенні права позивача шляхом стягнення чистих внесків з відповідача.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що в свою чергу, відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового, яким позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню (в частині розміру коштів, які підлягають стягненню).

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316 ЦПК України,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.01.2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення грошових коштів, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" (вул. Воровського, 24, корпус 1, 3-й поверх, м. Київ, 01601, код за ), на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає АДРЕСА_1), грошові кошти в розмірі 6171 грн. 88 коп. (шість тисяч сто сімдесят одна гривня вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто", на користь держави, 243 грн. 60 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" на користь ОСОБА_2 121 грн. 50 коп. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: