АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1012/2015 Головуючий у першій інстанції - Шклянка М.П.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Посольства Мексиканських сполучених штатів в Україні про встановлення факту перебування у трудових відносинах, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання внести записи в трудову книжку і здійснення нарахування страхових внесків,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2014 позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу, у зв'язку з не підсудністю.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд передчасно повернув позовну заяву у зв'язку з її непідсудністю, не виконавши всіх вимог процесуального закону, зокрема на стадії підготовки справи до розгляду не з'ясував чи є згода дипломатичного представництва, як компетентного органу держави на розгляд спору в судах України.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позов пред'явлено до специфічного суб'єкта відносин, який в силу законодавства України має судовий імунітет, а тому даний позов не може розглядатися в судах України.

Вказаний висновок суду є передчасним, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2014 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Посольства Мексиканських сполучених штатів в Україні про встановлення факту перебування у трудових відносинах, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання внести записи в трудову книжку і здійснення нарахування страхових внесків.

Ухвалою суду від 07.11.2014 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме в матеріалах позовної заяви були відсутні копії документів, якими позивач обґрунтовує свою позовну заяву, зокрема, позивачем не надано копії документів до суду. Судом надано п'ятиденний термін, з дня отримання ухвали, для усунення виявлених недоліків (а.с. 7).

Копія ухвали про залишення позову без руху була направлена на адресу позивача та отримана останнім 18.11.2014 (а.с. 8, 9).

На виконання ухвали позивачем, 21.11.2014, надано суду відповідні документи, згідно переліку наведеного в заяві (а.с. 10).

Проте, оскаржуваною ухвалою позовну заяву повернуто позивачу з підстав її непідсудності цьому суду.

Частиною 2 ст. 119 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити, окрім іншого, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У відповідності з вимогами частин 1, 2 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті що подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових відносин тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у випадку не виконання у встановлений строк вимог ухвали щодо усунення недоліків, то така заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Отже, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, після залишення позовної заяви без руху, у випадку не усунення позивачем недоліків заяви, повинен був визнати таку заяву не поданою та повернути її позивачу, проте суд повернув заяву у зв'язку з її непідсудністю.

Більш того, слід зазначити, що зі змісту позову вбачається, що позивач звернувся до суду за вирішенням трудового спору.

Суд першої інстанції правомірно, з посиланням на відповідні норми законодавства, вказав на те, що відповідач має в Україні судовий імунітет, а відтак необхідна згода дипломатичного представництва на пред'явлення до нього позову.

Разом з цим, статтею 3 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з вимогами ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 130 ЦПК України визначено, що попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи.

Відповідно до положень про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні, затвердженого Указом Президента від 10.06.1993 № 198/93, Україна гарантує додержання положень Віденської конвенції 1961 року та Віденської конвенції про консульські зносини від 24.04.1963 року.

Пред'явлення позову до іноземної держави, забезпечення позову і звернення стягнення на майно іноземної держави, яке знаходиться в Україні, відповідно до ст. 32 Віденської конвенції 1961 року можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави.

Повернувши позовну заяву, суд першої інстанції на порушення вимог ст. 130 ЦПК України на стадії підготовки справи до судового розгляду не з'ясував, чи є згода дипломатичного представництва як компетентного органу держави на розгляд спору в судах України. З'ясування цього питання має істотне значення для вирішення справи, оскільки від цього залежить чи має суд право здійснювати подальші процесуальні дії. За відсутності такої згоди дипломатичне представництво не може одержати правового статусу відповідача в цивільному процесі України.

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно першочергово підготувати відповідний запит та отримати офіційну інформацію щодо згоди компетентних органів відповідної держави на розгляд справи у судах України, оскільки це впливає на зміст подальших процесуальних дій. У разі, якщо такої згоди не отримано, то посольство не може набувати процесуального статусу відповідача у цивільному процесі. Надсилання судових викликів до посольства іноземних держав в Україні має здійснюватись виключно через Міністерство закордонних справ України.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не звернув уваги на вищеозначені норми процесуального закону у їх системному зв'язку, чим фактично позбавив позивача права на звернення до суду за захистом порушених прав, що є не припустимим.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви позивачу у зв'язку з її непідсудністю, оскільки судом не було з'ясовано чи є згода дипломатичного представництва як компетентного органу держави на розгляд спору в судах України.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді