АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2613/14-ц Номер провадження 22-ц/786/568/15Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в особі Полтавського РУ про стягнення за невиконання умов договору банківського вкладу 3% річних, збитків від інфляції та упущеної вигоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в особі Полтавського РУ про стягнення 3% річних, збитків від інфляції, упущеної вигоди, пені, - та, остаточно визначившись у позовних вимогах, просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» збитки від інфляції за невиконання умов Договору про заощадження № SAMDN08000 Вклад «ДепозитVIP» від 29.11.2012 року в сумі 106 700 грн., 3 % річних - 24 049 грн. та упущену вигоду в розмірі 107 965 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 збитки від інфляції за невиконання умов Договору про заощадження № SAMDN08000 Вклад «ДепозитVIP» від 29.11.2012 року за період з червня 2013 року по жовтень 2014 року включно в сумі 106 700 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 3 відсотки річних за користування коштами, розміщеними згідно Договору про заощадження № SAMDN08000 Вклад «ДепозитVIP» від 29.11.2012 року за період з 04 червня 2013 року по 18 листопада 2014 року включно в сумі 24 049 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 упущену вигоду в розмірі 107 965 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду є необґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 29 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» укладено договір про заощадження № SAMDN08000 Вклад «ДепозитVIP».

У відповідності до його умов, позивач, передав банку вклад строком на 12 місяців, тобто з 29.11.2012 року по 29.11.2013 року та йому було видано електронну ощадну книжку НОМЕР_2.

Для внесення суми вкладу банк відкрив позивачеві депозитний рахунок НОМЕР_1 із процентною ставкою за вкладом 18% річних з періодом нарахування процентів один місяць.

04.06.2013 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із проханням повернути, належні йому коштів. Однак такі кошти поверненні не були.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 550 000 грн., зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" виконати умови договору № SAMDN08000 від 29 листопада 2012 року про дострокове розірвання договору, виплатити передбачені відсотки.

Станом на час розгляду справи, дане рішення суду не виконане, кошти позивачем не отримані.

Згідно зі статтею 629, абзацом першим частини другої статті 1060 та абзацом другим частини шостої статті 1061 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, що у відповідності з вимогами ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами всіх нижчих інстанцій.

У Постанові Верховного Суду України № 6-39цс від 29 травня 2013 р. зроблено правовий висновок про те, що у разі порушення Банком обов'язку повернути вклад і нараховані проценти з нього підлягають стягненню на користь вкладника, окрім суми депозиту, проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, вставлених законом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позивач мав право на отримання 3 % річних та індексу інфляції за невиконання рішення суду про стягнення банківського вкладу, оскільки боржник не може бути звільнений від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з тим, місцевий суд, прийшов до висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором вкладу, позивачу завдано збитки у вигляді упущеної вигоди, оскільки позивач мав можливість отримати прибуток у вигляді відсотків за користування коштами в сумі 107 965 грн., шляхом внесення 550 000 грн. згідно договору банківського вкладу (депозиту) "Русский Стандарт-Максимум" (Україна) № 023067118 від 13.05.2013 року, укладеного між ним ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Банком Русский Стандарт".

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 11 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові задані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

У порушення вказаних норм матеріального та процесуального права, суд не звернув уваги не те, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі розміщення спірних коштів на депозитному рахунку в іншому банку. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на припущеннях та можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би бути і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позову про стягнення з відповідача упущеної вигоди у розмірі 107 965, 00 гривень та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог та стягнення з відповідача судових витрат на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В іншій частині оскаржуваного рішення судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому в решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2014 року - в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 упущеної вигоди в розмірі 107 965 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на його користь упущеної вигоди в розмірі 107 965 грн. відмовити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2014 року - в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 1604 грн. 11 коп. судових витрат змінити, зменшивши їх розмір до 1307 грн. 49 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.