Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Будівельна фірма «Старатель» до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Управління державної автомобільної інспекції Головного управління в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Будівельна фірма «Старатель» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Будівельна фірма «Старатель» (далі - ПрАТ «БФ «Старатель») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року, ухваленим у справі № 756/4671/13-ц за позовом ПрАТ «БФ «Старатель» до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві) про визнання недійсним аукціону та за самостійними вимогами Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_3, ПП «СП «Юстиція», ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про визнання недійсним аукціону, зазначені позови задоволено частково. Визнано недійсним протокол проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що належить ПрАТ «БФ «Старатель», складений ПП «СП «Юстиція» 24 січня 2013 року № 2-К-600-ДР-з. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Разом з тим рішенням господарського суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року, ухваленим у справі № 910/17364/13 за позовом ПрАТ «БФ «Старатель» до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, указаний позов задоволено у повному обсязі. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П., вчинений 22 жовтня 2009 року за № 3905, про звернення стягнення на транспортний засіб марки МАЗ, модель 630303, 2008 року випуску, тип - вантажний автокран, державний номерний знак НОМЕР_1.

За таких обставин та з підстав, передбачених ст. 61 ЦПК України, ст. ст. 215, 216 ЦК України, позивач просив застосувати правові наслідки недійсності правочину - протоколу проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що належить ПрАТ «БФ «Старатель», складеного ПП «СП «Юстиція» 24 січня 2013 року № 2-К-600-ДР-з; зобов'язати ОСОБА_3 повернути на користь ПрАТ «БФ «Старатель» транспортний засіб марки МАЗ, модель 630303, 2008 року випуску, тип - вантажний автокран, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_3 під державним номерним знаком НОМЕР_2; зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» повернути ОСОБА_3 343 100 грн; зобов'язати Управління державної автомобільної інспекції Головного управління в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України (далі - УДАІ ГУ в м. Києві МВС України) скасувати реєстрацію вказаного транспортного засобу за ОСОБА_3 під державним номерний знаком НОМЕР_2 та відновити реєстрацію цього транспортного засобу за ПрАТ «БФ «Старатель».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 15775857 з примусового виконання виконавчого напису від 22 жовтня 2009 року № 3905.

24 січня 2013 року ПП «СП «Юстиція» проведено аукціон з реалізації арештованого майна - транспортного засобу марки МАЗ, модель 630303, 2008 року випуску, тип - вантажний автокран, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ПрАТ «БФ «Старатель» на праві власності, заставодержателем якого є ПАТ «Укрсоцбанк».

Результати аукціону оформлено протоколом, складеним ПП «СП «Юстиція» від 24 січня 2013 року № 2-К-600-ДР-з.

Переможцем аукціону визнано ОСОБА_3, який сплатив за придбаний вантажний автокран 343 100 грн на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Згідно з листом УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 18 квітня 2014 року № 10/7542-вх. реалізований на прилюдних торгах транспортний засіб марки МАЗ, модель 630303, 2008 року випуску, тип - вантажний автокран зареєстровано за ОСОБА_3 під державним номерним знаком НОМЕР_2.

Рішенням господарського суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року задоволено у повному обсязі позов ПрАТ «БФ «Старатель» до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Ковальчуком С.П. за № 3905 про звернення стягнення на транспортний засіб - вищевказаний вантажний автокран.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року задоволено частково позови ПрАТ «БФ «Старатель» до ОСОБА_3, ПП «СП «Юстиція», ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про визнання недійсним аукціону та ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ПП «СП «Юстиція», ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про визнання недійсним аукціону. Визнано недійсним протокол ПП «СП «Юстиція» від 24 січня 2013 року № 2-К-600-ДР-з проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що належить ПрАТ «БФ «Старатель». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Звертаючись у квітні 2014 року до суду, позивач просив застосувати правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. ст. 215 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

За змістом ст. 11 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st11> суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 12 ЦК України <nau://ukr/435-15|st12> передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st119> підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Згідно зі ст. 216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Так, відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> щодо двосторонньої реституції, а з позовними вимогами на підставі ст. 388 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843439/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> позивач не звертався, і тому в межах заявлених вимог відсутні підстави для зобов'язання відповідача повернути транспортний засіб.

Крім того, суд правильно виходив із безпідставності позовних вимог до ПАТ «Укрсоцбанк» про зобов'язання повернути ОСОБА_3 грошові кошти, отримані від реалізації на прилюдних торгах належного позивачу майна, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» не є стороною оспорюваного правочину, якими є ОСОБА_3 і ПП «СП «Юстиція».

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що позивач не був учасником прилюдних торгів з реалізації належного йому майна, а тому не вправі пред'являти вимоги про зобов'язання покупця ОСОБА_3 повернути йому спірний вантажний автокран у порядку реституції на підставі ст. 216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Правильним є висновок апеляційного суду, що оскільки до вимог про визнання недійсними прилюдних торгів застосовуються загальні правила визнання правочинів недійсними, то аналогічно повинно вирішуватися і питання щодо застосування наслідків недійсності таких правочинів, а саме те, що правовий механізм відновлення порушених прав власників, передбачений ст. 216 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> у вигляді двосторонньої реституції, може бути застосований лише до сторін недійсного правочину, хоча із відповідним позовом може звернутися не тільки сторона такого правочину, але й будь-яка інша особа, права якої будуть порушені в результаті його вчинення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в межах заявлених позовних вимог, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому згідно зі ст. 337 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Будівельна фірма «Старатель» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак