солом`янський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши матеріали клопотання ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, -

В С Т А Н О В И В:

21.01.2015 ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» звернулося із вищезазначеним клопотанням до Солом`янського районного суду м. Києва.

27.01.2015 згідно автоматичного розподілу справи між суддями відбулося визначення суді з розгляду даного клопотання та 29.01.2015 матеріали отримані головуючим по справі.

Дослідивши клопотання, долучені до нього документи та матеріали цивільної справи №760/18680/14-ц (2-к/760/11/14) за клопотанням ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, приходжу до наступного висновку.

ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» звернулося до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2014 було видано виконавчий лист «Про стягнення з ЗАТ «Машпромінвест», який знаходиться за адресою Україна, м. Київ, вул. Червоноармійська, 62-А, на користь ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш», який знаходиться за адресою Республіка Узбекистан, Сурхандар`їнська область, Саріасійський район, селище Янги Тупаланг, заборгованості в сумі основного боргу 4033252 доларів США, пені в сумі 1645566,81 доларів США, матеріальної шкоди в розмірі 31370316 сум 32 тійін в узбекській валюті» на підставі рішення Господарського суду Сурхандар`їнської області Республіки Узбекистан по господарській справі №19-1303/17338.

Відповідно до частини 1 статті 390 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення іноземного суду (зокрема, суду іноземної держави, до компетенції якого належить розгляд господарських справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, на підставі клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, яке розглядається судом за місцезнаходженням боржника (ст. ст. 392, 393 ЦПК України)

Так, статтею 1 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, ратифікованої Постановою Верховної Ради України N2889-XII ( 2889-12 ) 19.12.1992 та Республікою Узбекистан 06.05 1993 (далі Київська угода) передбачено, що її дія розповсюджується на питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними.

При цьому, господарюючі суб'єкти кожної з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав (серед яких можуть бути підприємства, їх об'єднання, організації будь-яких організаційно-правових форм) мають на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав право без перешкод звертатися до судів, арбітражних (господарських) судів, третейських судів та інших органів, до компетенції яких належить вирішення справ, зазначених у статті 1 цієї Угоди (в подальшому - компетентні суди), можуть виступати в них, порушувати клопотання, висувати позови та здійснювати інші процесуальні дії (ст. 3 Київської угоди).

Держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності. Рішення, винесені компетентними судами однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, мають бути виконаними на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав (ст. 7 Київської угоди).

Статтею 8 Київської угоди передбачено, що виконання рішення відбувається за клопотанням заінтересованої Сторони. До клопотання додаються: належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушене клопотання; офіційний документ про те, що рішення набуло чинності, якщо це не випливає з тексту самого рішення; докази про повідомлення іншої Сторони про процес; виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів клопотання ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» окрім самого клопотання, роздруківки з інтернету поганої якості, з якої взагалі неможливо зрозуміти будь-яку інформацію і відношення до цієї справи даного документа, та копії повідомлення із зазначенням ««Машпромінвест» Ташкент, виходити тел., Хупиаева кучаси 19, 19.13.03/17308 ….по ул. Худжаева 1а «Машпроминвест» не значится, находится частный дом», вони інших документів не містять. Також, суд критично оцінює останній додаток до клопотання, оскільки він по суті не є документом, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому засіданні, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. В даному випадку суд керується не тільки положеннями ст. 74 ЦПК України, але й безпосередньо співставленням тієї інформації про адресу місцезнаходження боржника, зазначену в мотивувальній частині клопотання (Україна, м. Київ, вул. Червоноармійська, 62-А) і адреси, яка міститься в цьому додатку (ул. Худжаева 1а «Машпроминвест»- яке місто і країна?)

В контексті адреси місцеперебування боржника, суд окремо акцентує увагу на порушення ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» імперативних вимог частини 1 статті 394 ЦПК України, згідно яким клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду повинно містити, зокрема, найменування боржника, зазначення його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні, мотиви подання клопотання.

Проте, ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» зазначених вимог закону також не дотрималось. Не зазначено хто є боржником (це лише вбачається із мотивувальної частини клопотання), не наведена адреса його місцеперебування, що також позбавляє суд можливості перевірити дотримання ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» правил підсудності в частині звернення із даним клопотанням до Солом`янського районного суду м. Києва, оскільки частиною 1 статті 392 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням.

Щодо розділу клопотання під назвою «Примечание 1», в якому ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» стверджує, що належним чином засвідчена копія рішення суду і виконавчого листа на 9 аркушах та засвідчена копія контракту №0803 від 23.04.2012 року, укладеного між ЗАТ «Машпромінвест» та ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» на 17 аркушах знаходяться в матеріалах справи №760/18680/14-ц 2-д/760/45/14 Солом`янського районного суду м. Києва, то суд зазначає, що знаходження тих чи інших матеріалів в будь-яких цивільних, кримінальних чи господарських справах не наділяє суд можливістю в порядку ч.1 ст.11, ч.2 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України самостійно збирати докази по даній конкретній справі та одночасно не позбавляє ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» обов`язку такі документи додавати.

Більше того, як вбачається із матеріалів цивільної справи №760/18680/14-ц (2-к/760/11/14) за клопотанням ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, яке перебувало в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва у вересні 2014 року, останнє ухвалою суду від 03 вересня 2014 року було залишено без розгляду та повернуто ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» разом із документами, що додавалися до нього, про що свідчить і супровідний лист суду від 05.09.2014 року, і зворотне повідомлення про отримання цих документів ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» 17.10.2014 року.

Частиною 4 статті 394 ЦПК України імперативно встановлено, що суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або якщо до клопотання не додано всіх перелічених документів, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 390 - 394 ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 7, 8 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (Київської угоди), суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ТОВ «ТупалангсувГЄСкурилиш» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк