Справа № 283/83/15-ц
Провадження №2/283/149/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2015 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Кобилінської Т.М.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить:

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1.) за кредитним договором № 0 від 05.09.2007 року, у розмірі 86543,98 долара США, що згідно курсу НБУ станом на 05.12.2014 року складає 1323833,58 грн., перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Код , адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність;

- визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Код , адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями (житловий будинок - А; гараж - Г; сарай - Б; літня кухня - В; погріб - П; огорожа - Н1) під № 23, загальною площею: 93,9 кв.м., житловою площею: 40,7 кв.м., та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею: 0,1716 га., що розташовані в АДРЕСА_1;

- виселити та зняти з реєстрації місце проживання та перебування відповідача, яким є - ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, дані про яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи;

- зобов?язати відповідача, яким є ОСОБА_1 передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об?єкт нерухомості (технічний паспорт на будинок), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Представник позивача в судове засідання не з?явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник позов не визнали і пояснили, що позивачем не надано доказів того, що він набув право вимоги до відповідача та що у ОСОБА_4 існує борг по кредитному договору № 0. Крім того іпотечний договір не містить умов про можливість передачі предмету іпотеки у власність позивача та й на даний час накладений мораторій на реалізацію житлових приміщень, які є предметом іпотеки за валютними кредитними договорами.

Представник третьої особи також заперечила проти задоволення позову, пояснивши, що позивач не довів наявність у ОСОБА_4, яка мала прізвище ОСОБА_4, заборгованості перед банком по сплаті кредиту.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 7, 12, 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між ОСОБА_4, яка змінила прізвище на ОСОБА_4, та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 7-14). Відповідно до умов цього договору ОСОБА_4 отримала у Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» кредит в розмірі 64600 доларів США строком на 7 років - з 05.09.2007 року по 05.09.2014 року із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 12,4% річних. Погашення кредиту повинно було здійснюватись згідно графіка (а.с. 12-14). В кредитному договорі вказано, що забезпеченням виконання позичальником своїх зобов?язань по кредиту виступає іпотека житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1716 га, яка призначена для обслуговування вказаного жилого будинку (а.с. 8). Також 05 вересня 2007 року (а.с. 29-30) та 09 лютого 2009 року (а.с. 31) між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладались додаткові угоди до кредитного договору №0, якими змінювався термін повернення кредиту - до 05 вересня 2024 року і відповідно змінювались графіки платежів (а.с. 15-28).

Також 05 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки за яким ОСОБА_1 в забезпечення виконання ОСОБА_4 свої зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 вересня 2007 року та № 0/2 від 05 вересня 2007 року надав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1716 га, яка призначена для обслуговування вказаного жилого будинку (а.с. 37). Пунктом 5.2. даного договору передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя або шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 36).

На підтвердження у позивача права вимоги до відповідача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надало суду виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (а.с. 46-47). Однак із змісту цього договору неможливо встановити за якими кредитними договорами та договорами іпотеки Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило право вимоги Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

З акту приймання-передачі документів про відступлення права вимоги вбачається (а.с. 45), що було відступлено право вимоги за кредитним договором № 1 за яким боржником є ОСОБА_4 В той же час із змісту додаткових угод видно (а.с. 31, 32), що договір про надання споживчого кредиту №0 від 05 вересня 2007 року обліковується в системі обліку банку за №1, хоча за цим же номером 09 лютого 2009 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений ще один кредитний договір.

Таким чином Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» не надало доказів про наявність у нього права вимоги до відповідача ОСОБА_1 В самому ж договорі іпотеки, за яким ОСОБА_1 є іпотекодавцем, не наведений опис предмета іпотеки необхідний для його ідентифікації, як того вимагає ст. 18 ЗУ «Про іпотеку». В договорі вказано, що предметом іпотеки є будинок та земельна ділянка АДРЕСА_1 (а.с. 34), однак не зазначено, на якій вулиці знаходиться предмет іпотеки.

Також позивач не надав доказів, які б свідчили про існування боргу ОСОБА_4 за кредитним договором №0 від 05 вересня 2007 року, укладеним між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Позивач не заявляв клопотання про здійснення оцінки предмета іпотеки, а тому звернення стягнення на нього без проведення оцінки порушить права іпотекодавця.

Вищевказані обставини не дають суду права прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відповідно не дають підстав для виселення і зняття з реєстрації осіб, які проживають у житловому приміщенні, яке предметом іпотеки та прийняття рішення про зобов?язання відповідача надати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки.

Прийняти вказане рішення забороняє суду і ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В статті 1 цього закону вказано, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову повністю за безпідставністю.

Судові витрати позивачу суд не відшкодовує, скільки йому відмовлено в задоволенні позову.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 88, 174, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ЗУ «Про іпотеку»,-

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, які не були присутні в судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А. О. Тимошенко