Справа № 304/1648/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Бондаренка Ю.О,, Куцина М.М.,

при секретарі Чейпеш С.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Перечинського районного суду від 12 грудня 2014 рокупо справі за позовом ОСОБА_3 до Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його вітчим - ОСОБА_2, після смерті яких відкрилася спадщина, що складається з будинку АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що прийняв спадщину за ними, так як на час їх смерті і по 2011 рік постійно проживав у вказаному будинку.

Для оформлення спадщини за батьками та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок він звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні такої за відсутністю достатніх правовстановлюючих документів на даний будинок.

ОСОБА_3 просив задовольнити позов та визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом.

РішеннямПеречинського районного суду від 12 грудня 2014 року позов задоволений.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзіОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного та необґрунтованого та постановлення нового рішення про поділ спадщини між двома спадкоємцями.

Зазначається, що справа розглянута без участі ОСОБА_2, який також є спадкоємцембудинку АДРЕСА_1, та без врахування його права на спадщину.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

Оскаржене рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Особа, яка оскаржила судове рішення, ОСОБА_2також є спадкоемцем першої черги відносно спадкового майна, на яке суд встановив право власності позивачеві.

Рішення суду, яким встановлено права власності на спірне майно, стосується прав та обов'язків ОСОБА_2

Питання про залученняОСОБА_2.до участі у справі позивач не ставив і суд його не обговорив.

Відповідно до змісту п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 1 Протоколу N 1 до Конвенції та національного законодавства, що регулює вирішення спорів і право на спадщину, обмеження чи позбавлення такого права за судовим рішення можливе тільки за залученням особи, права якої обмежується, у якості відповідача по справі.

Постановлення судового рішення, яке безпосередньо створює права та обов'язки для соби чи обмежує її права на спадщину без залучення такої особи до участі у справі в якості відповідача є також порушенням ст. 33, 37 ЦПК України, та гл. 87 ЦК України.

За наведених обставин, суду розглядаючи спір лише з участю осіб, які брали участь у справі не мав підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд і в межах своїх повноважень не може виправити порушення допущеного судом першої інстанції, оскільки не наділений правами щодо залучення до участі у справі інших осіб, а лише перевіряє законність рішення місцевого суду в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційна інстанція не може задовольнити вимогу апеляційної скарги про поділ спадщини між двома спадкоємцями.

Вирішення питання про права та обов'язки особи не залученої до участі у справі є істотним порушенням вимог ЦПК України, що привело до постановлення неправильного рішення суду.

За таких обставин, відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 309 ЦПК України, оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307., ст.309, ст.ст.313-314 ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

р і ш и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити частково.

РішенняПеречинського районного суду від 12 грудня 2014 рокускасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді