Справа № 215/5283/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі головуючого, судді - Мельника Ю.П.

за участю: секретаря - Паращенко В.Д.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представникавідповідача- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування від 06.10.2007року на будинок АДРЕСА_1

В обґрунтування позову пояснила, що після смерті чоловіка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, вона залишилася проживати одна. Їй виповнилося 78 років, і вона часто хворіє та потребує стороннього догляду.

Відповідач ОСОБА_3 - її внучка. До неї вона завжди відносилась дуже добре, і тому вона запропонувала подарувати їй будинок, який знаходится за адресою АДРЕСА_1 та домовились з нею, що після дарування будинка вона зможу і надалі проживати в ньому, а внучка буде допомогати їй.

Вона погодилася та уклали з нею у Криворізькій Державній Нотаріальній Конторі № 6 договір, тексту якого не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки, про які вони домовилися. Всі документи на будинок вона віддала відповідачу та на данний час вони знаходяться у неї. За всі комунальні послуги вона сплачує сама.

Після укладення договору внучка виконувала свої зобов'язання, а на початку цього року їх відносини зіпсувалися через сімейні сварки між її батьками. Піклуватися про неї відмовляється та не приїздить до неї, а зараз наполягає, щоб вона виїхала з будинку.

На данний момент їй допомагає та піклується за нею її син ОСОБА_5.

Вважає, що договір дарування, укладений з метою приховати дійсний правочин про довічне утримання, є удаваним правочином, а тому просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 2007 році між нею та відповідачем ОСОБА_3 та посвідчений Криворізьким державним нотаріусом Криворізької Державної'Нотаріальної Контори № 6, а також стягнути з неї судові витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України, якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Представник відповідача заперечує проти позову про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений Шостою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.10.2007року та зареєстрований за № 1-304 30.10.2007року КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", в повному обсязі та в судовому засіданні пояснив, що

При укладенні Договору дотримані всі вимоги ст.203 ЦК України, а тому законні підстави для визнання його недійсним відсутні.

При укладенні Договору дарування позивач з власної доброї волі виявив це бажання, що засвідчено договором, ніяких умов щодо виконання цього договору не зазначалось.

Вимог, щодо звільнення житла у відповідача як не було так і немає, оскільки вони з чоловіком та дітьми мають своє житло в м. Дніпропетровську, як і позивач має в своїй власності квартиру за адресою: ОСОБА_10 де зараз і проживає.

Відповідач піклувався про позивача, як стверджує сам позивач так і буде за можливістю піклуватися, але не відповідно до укладеного договору, а відповідно до засад моралі, тому що позивач є бабусею відповідача. Зараз стосовно того, що відповідач піклується менше, ніж раніше, то це пов'язано з тим, що дитину ОСОБА_6, з 09.02.2011року визнано інвалідом, вона майже увесь час знаходиться у лікарнях, а відповідач поруч з нею, вона потребує постійного догляду, а ще 25.07.2014 року у відповідача народилася третя дитина ОСОБА_7.

Крім того, відповідач з позивачем не домовлялися про довічне утримання та догляд позивача, на підставі чого відповідач набуває право власності на будинок.

На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши сторони, їх представників, свідка ОСОБА_8, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не обгрунтований та відповідно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові відносини сторін регулюються ст.203 ЦК України, в якій зазначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Всі вимоги ст.203 ЦК України сторонами дотримані як і зазначені в договорі, скріплені підписами сторін та стверджені підписом та печаткою нотаріуса - а.с.12., що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8, який підтвердив добровільну волю позивача при укладені договору, відсутність умов цього договору та те що вони з жінкою та дітьми проживають в м. Дніпропетровськ і не заважали позивачу проживати в подарованій відповідачу будівлі.

Ствердження відповідача, щодо проживання її з чоловіком та дітьми в м. Дніпропетровськ, а також і те що донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною-інвалідом підтверджується відповідними свідоцтвами, посвідченнями, копією трудової книжки та довідкою з місця реєстрації -а.с.18-30.

На підставі ст.ст.203, 235, 744 ЦК України, ст.40 Закону України "Про нотаріат", керуючись ст.ст.209 ч.3, 212-215. ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування від 06.10.2007 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана всіма учасниками по справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: