Провадження № 2/522/195/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача на обох дітей, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 жовтня 2014 року до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, а з 20 грудня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 - у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також просить стягнути з віжповідача на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 600, 00 грн., а також допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 мотивує свої позовні вимоги тим, що в період з 2005 року по 2008 року, та з вересня місяця 2010 року по червень місяць 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час спільного проживання в сторін народились два сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Позивачка також зазначає, що ОСОБА_2 працює моряком та ходить у рейси далекого плавання за кордон у якості помічника капітана. Однак, в добровільному порядку надавати кошти на утримання дітей відмовляється, у зв'язку з чим вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі.

ОСОБА_1 та її представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та надали пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники у судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнали в частині оплати щомісячно аліментів на утримання дітей у розмірі 1 200, 00 - 1 500, 00 грн. та вказали, що на даний час відповідач не працює, навчається у вищому навчальному закладі за контрактом, та практично знаходиться на утриманні своїх близьких. Також відповідач зазначив, що до грудня місяця 2014 року ОСОБА_1 отримувала добровільну фінансову допомогу на утримання дітей у розмірі 200-400 дол. США щомісячно. Крім того, відповідач піклується про дітей, купує їм необхідні речі, проводить з ними вільний час, а також оплачує навчання старшому сину.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 2005 року по 2008 року, та з вересня місяця 2010 року по червень місяць 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилась в громадянському шлюбі.

За час сумісного проживання в сторін народились два сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно. У вказаних свідоцтвах в актових записах батьком дитини був записаний ОСОБА_2

Починаючи з липня місяця 2012 року сторони припинили вести спільне господарство та почали мешкати окремо. На даний час діти мешкають разом з позивачкою, що підтверджується відповідною довідкою про склад сім'ї та реєстрацію від 08 вересня 2014 року, та що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні.

Також судом встановлено, що відповідач був працевлаштований за посередництвом ТОВ «ABC MARITIME» та перебував у закордонному рейсі у період з 08 серпня 2014 року по 21 грудня 2014 року відповідно строків укладеного з іноземним роботодавцем трудового контракту, що підтверджується довідкою №11 від 02 лютого 2015 року.

Згідно контракту працевлаштування моряка від 09 серпня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «ABC MARITIME», наданого до суду на виконання ухвали суду від 10 листопада 2014 року, вбачається, що заробітна плата відповідача складає 3 500, 00 дол. США щомісячно.

Доводи відповідача про те, що на даний час він є безробітним, у зв'язку з відсутністю укладених контрактів з морськими компаніями-судновласниками не беруться судом до уваги, у зв'язку з тим, що контракт між моряком та іноземними компаніями-судновласниками укладаються строком на чотири місяці, на час перебування моряка у рейсі, що передбачено також ст. 54 Кодексу торгівельного мореплавства України, а також Конвенцією МОП про працю в морському судноплавстві від 23.02.2006 р. Через чотири місяці моряк вправі заключати наступні контракти з компаніями-судновласниками. Тобто, наступні чотири місяці відповідач вважається безробітним та заробітну плату не отримує. Даних про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі зайнятості до суду також надано не було.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного з батьків.

Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача по ? частини від всіх видів заробітку відповідача на обох дітей до досягнення старшим сином повноліття.

Однак, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 20 грудня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, стягнувши такі аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суд, на підставі викладеного, з урахуванням матеріального становища сторін, вважає за можливе стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача на обох дітей, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 жовтня 2014 року до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, а з 20 грудня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 - у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з вищевикладеної норми, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 600, 00 грн.

Керуючись ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, ст. ст. 7, 84, 141, 180, 182, 183, 191 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача на обох дітей, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 жовтня 2014 року до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, а з 20 грудня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 - у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 600 (шістсот) грн.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.Б. Свячена