АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/9817/13-ц
Провадження № 22-ц/790/698/15 Головуючий 1-ї ін-ї. - Шиянова Л.О.
Категорія - договір про надання Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Бровченко І.О., Швецової Л.А.

за участю секретаря - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом комунального підприємства "Харківводоканал" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом, у якому просив стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2006 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 3 358 гривень 83 копійки; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2010 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 1 006 гривень 98 копійок, 3% річних від простроченої суми у розмірі 108 гривень 52 копійки та індекс інфляції за час прострочення у розмірі 181 гривня 01 копійка.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачі по справі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1, однак за спожиті послуги не сплачують. 04 грудня 2013 року КП "Харківводоканал" отримало судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаної заборгованості, однак 23 грудня 2013 року вказаний судовий наказ було скасовано, тому підприємство звернулося до суду з дійсним позовом.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували, посилалися на те, що тарифи, за якими нараховується оплата позивачем, є завищеними і не відповідають тій кількості води, що споживається за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 взагалі не проживає за дійсною адресою, а послуги споживаються лише ОСОБА_4, що є інвалідом першої групи по зору. Також просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року позов КП "Харківводоканал" задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП "Харківводоканал" заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 523 гривні 05 копійок, за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 38 гривень 57 копійок за період з 01 листопада 2010 року по 30 квітня 2014 року. Також стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача сплачений судовий збір.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій він просить рішення суду зміни, скасувавши у частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги КП "Харківводоканал" у повному обсязі. В обгрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника КП "Харківводоканал", перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира приватизована (а.с. 6).

КП "Харківводоканал" за вказаною адресою надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що не заперечувалось відповідачами. Однак за отримані послуги відповідачі протягом тривалого часу не сплачували.

15 листопада 2013 року позивач у дійсній справі звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості із ОСОБА_5 та ОСОБА_4, і 04 грудня 2013 року вказаний судовий наказ було видано (а.с. 4,7). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року вказаний судовий наказ було скасовано (а.с. 7)

Частково задовольняючи позовні вимоги КП "Харківводоканал", суд першої інстанції керувався ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, ст. ст. 256, 264, 267 ЦК України та виходив з того, що позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості за надані послуги 15 листопада 2013 року, подавши до суду заяву про видачу судового наказу. Разом з тим, вказані дії були вчинені поза межами строків позовної давності, тому заборгованість має бути стягнута, починаючи з жовтня 2010 року.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував положень ч.1, ч. 3 ст. 264 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається зі звідної картки абонента щодо заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення, останній платіж було здійснено абонентом квартири АДРЕСА_1 у липні 2011 року, тобто в межах трирічного строку до подання заяви про видачу судового наказу КП "Харківводоканал". Вказане свідчить про визнання споживачем свого боргу і перериває перебіг позовної давності, у зв'язку із чим заборгованість за вказані послуги належить стягувати в межах заявлених позовних вимог з 01 січня 2010 року по 30 квітня 2014 року, що складає 577 грн.03 коп. та становить різницю між загальною сумою заборгованості у розмірі 1366,95 грн. за період з 1999 року по квітень 2014 року та заборгованістю з 1999 по 2010 рік у розмірі 789,92 грн , що не підлягає стягненню оскільки знаходиться поза межами позовних вимог. Зазначений розрахунок зроблений позивачем у зведеній картці тільки К абонента ОСОБА_4 ( а.с. 11-12).

Тому судом було вірно застосовано та обраховано заборгованість, що має бути стягнена за надані послуги з централізованого водопостачання, проте невірно було обраховано заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розрахунки заборгованості, надані при подачі позовної заяви, є більшими, ніж ті, що вказані у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, не є обґрунтованими. Розрахунки заборгованості за послуги з централізованого водопостачання надані, починаючи з 1999 року. Позовні вимоги у цій частині стосуються заборгованості з 01 серпня 2006 року. Наведені судом розрахунки відповідають тим, що викладені позивачем на зворотній частині розрахунків (а.с. 10, 12).

Колегія суддів також не може погодитись із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення сплати комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказана позиція міститься у постанові Веровного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Таким чином, з відповідачів належить також стягнути 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості та індекс інфляції за весь час прострочення, що згідно розрахунків, наданих КП "Харківводоканал", складає 108 гривень 52 копійки та 181 гривня 01 копійка відповідно (а.с. 18-19).

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку із тим, що апеляційна скарга КП "Харківводоканал" підлягає частковому задоволенню, то й судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, підлягає частковому стягненню з ОСОБА_5 у розмірі 60 грн. 90 коп. (121,8 грн. поділити на 2).

Враховуючи викладене вище, колегія суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні, зі скасуванням у частинрі задоволених вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення та відмови у задорволенні вимог про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних витрат. Позов у цій частині належить задовольнити. Підстави для змініи або скасування рішення суду першої інстанції в іншій частині відсутні.

Керуючись ч.1, ч. 3 ст. 264 ЦК України, ч.ч. 1,5 ст. 88, ст. ст. 303, 304, п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, постановою Веровного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року змінити, скасувавши у частині відмови у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних витрат та задоволення позову Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення .

Позов у цих частинах - задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" три відсотки річних від простроченої суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та водовідведення у розмірі 108 гривень 52 копійки, інфляційні витрати у розмірі 181 гривня 01 копійка, а всього - 289 гривень 53 копійки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення у розмірі 577 гривень 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 60 гривень 90 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді -