АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/839/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М.
Провадження № 22-ц/789/132/15 Доповідач - Костів О.З.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду від 05 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-я особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бережанського районного суду знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, який було розірвано 31 жовтня 2013 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Бережанського районного суду від 16 червня 2014 року його позбавлено батьківських прав відносно дитини. Зазначив, що не бажає бути записаним в актовому записі про народження батьком ОСОБА_4, оскільки не вважає себе батьком дитини.

Згідно ухвали Бережанського районного суду від 04 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Рішенням Бережанського районного суду від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини - задоволено.

Виключено з актового запису №10 від 23 жовтня 2012 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вчинений Рекшинською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, відомості про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, інд. код НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Бережанським РВ УМВСУ в Тернопільській області 17 січня 2013 року, зареєстрованого в АДРЕСА_1, як батька дитини.

ОСОБА_1 подала на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи помилково трактував її згоду на проведення судово-медичної генетичної експертизи, як визнання позову. Фактично вона проти позову заперечує. Просить рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився, надавши заперечення на апеляційну скаргу та заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянтки та її представника, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що позивачка в судовому засіданні визнала позов.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить діючому законодавству, зроблений на неповно з'ясованих судом обставинах, які мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справі згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2013 року. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки змінено на дошлюбне - «ОСОБА_1».

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого 23 жовтня 2012 року Рекшинською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року та батьком дитини є позивач - ОСОБА_3.

Згідно рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст.174 ЦПК України суд при визнанні відповідачем позову зобов'язаний роз'яснити наслідки такого визнання.

Однак, як вбачається із звукозапису судового засідання, вказані вимоги закону судом першої інстанції не виконано.

З матеріалів справи та звукозапису судового засідання вбачається, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд безпідставно вказав про визнання ОСОБА_1 позову, оскільки апелянтка давала свою згоду лише на проведення судово-медичної генетичної експертизи.

Крім цього, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання відповідачем позову може бути підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в тому випадку, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. До ухвалення судового рішення суд роз'яснює сторонам наслідки відмови позивача від позову чи визнання позову відповідачем.

Колегія суддів вважає, що сам по собі факт визнання відповідачем позову про оспорювання батьківства повинен бути детально з'ясований судом, оскільки цим прямо порушуються права та інтереси малолітньої дитини, а тому навіть при сприйнятті пояснень відповідачки, як визнання позову, суд не мав права завершувати розгляд справи без дослідження жодних доказів по справі.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що допущені порушення вимог цивільного процесуального законодавства призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки позивачем не представлено належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Бережанського районного суду від 05 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовільнити.

Рішення Бережанського районного суду від 05 грудня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-я особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини - відмовити.

Рішення вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів