22 cічня 2015 р . Жовтневий районний суд м.Харкова
У складі: головуючого-судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі - Полікарповій Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3 особи-ОСОБА_5, Жовтневий РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до сина ОСОБА_2, який діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, онука ОСОБА_6, 3 особи-ОСОБА_7, Жовтневий РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , зобов'язання Жовтневого РВ ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у 2008 р. вона, за згодою дочки ОСОБА_7, якій також належить частина квартири на праві власності, зареєстрували відповідачів, але вони не поселялися, тому як спочатку мешкали в передмісті , а приблизно в 2010 р. переїхали до Росії, а ОСОБА_4-до Израїлю . Син ОСОБА_4 разом із онуком ОСОБА_3 направили нотаріально завірені довіреності, якими довіряли позивачці бути їх представником з приводу зняття з реєстраційного обліку через переїзд на постійне проживання до Російської Федерації. Як зазначила ОСОБА_1, при зверненні у відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ з довіреностями відповідачів на зняття їх з реєстрації їй було відмовлено, що змусило ОСОБА_1 звернутися до суду.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень проти позову не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник 3 особи- Жовтневого РВ ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю.
3 особа-ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала, надала заяву про розгляд справи без її присутності.
Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до наступного.
Власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, якій належить 4/6 частин цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 01.08.1995 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого п'ятою державною нотаріальною конторою 14.08.2006 р., а також дочка ОСОБА_7, якій належить 2/6 частин квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом.
26.06.2008 р. власники ОСОБА_1 і ОСОБА_7 зареєстрували у належній їм квартирі ОСОБА_2-сина позивача і відповідно брата 3 особи разом з дітьми-ОСОБА_6 та ОСОБА_8, однак мешкали вони у передмісті, а в 2010 р. ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 виїхали тимчасово в Росію , а в подальшому залишилися там постійно. ОСОБА_6 після реєстрації, проживав деякий час з позивачем та виїхав до Ізраїлю.
Зазначені обставини та факт не проживання відповідачів підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11- сусіди по спірній квартирі.
Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як випливає з довіреностей, посвідчених нотаріусом Борисівського нотаріального округу Бєлгородської області , відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 уповноважили ОСОБА_1 бути їх представником у міграційній службі по Харківській області та зняти їх з реєстраційного обліку за місцем проживання, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації, а також надали повноваження на звернення від їх імені до суду . Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ніяких заперечень щодо визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням не мають.
Статтею 163 Житлового кодексу Украйни передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.
Судом встановлено, що з часу реєстрації, з червня 2008 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3, а відповідач ОСОБА_6 з 2010 р. в квартирі не проживають, витрат по оплаті не несуть. Підстав для продовження строку відсутності, за яких житлове приміщення зберігається на більш тривалий строк, суду не надано. Ніяких поважних причин своєї відсутності в спірній квартирі відповідачі немають.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем ОСОБА_1 квартирою, частина якої належить їй на праві приватної власності, шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням .
Проте, позов в частині зняття відповідача з реєстрації за адресою спірної квартири задоволенню не підлягають, тому як такі питання відносяться до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст.7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб
здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Остаточне рішення суду про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації за адресою спірної квартири.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10.11, 15, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 163, 71, 72 Житлового Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1.
У позові ОСОБА_1 до Жовтневого РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення , заочне рішення може бути оскаржене відповідно в апеляційному порядку.

СУДДЯ -