АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/589/15 Справа № 2-5291/11 Головуючий у 1 й інстанції - Приходченко О. С. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 та ТОВ "Леком-агро" про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ "Леком-агро" на користь ПАТ "Альфа-банк" заборгованість за кредитним договором № SME0001196 від 8 червня 2007 року у сумі 2 989 073 грн. 25 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 628 556 грн., заборгованості по процентам у розмірі 335 353 грн. 37 коп., заборгованості по пені у розмірі 1 025 163 грн. 88 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ТОВ "Леком-агро" на користь ПАТ "Альфа-банк" судовий збір по 850 грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ "Альфа-Банк" відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Судом встановлено, що 8 червня 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ "Альфа-банк"(а.с. 93-95), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № SME0001196, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 275 000 доларів США, на строк користування 84 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений цим договором строк та виконати інші зобов'язання за цим договором у повному обсязі(а.с. 10-18).

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 8 червня 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Леком-агро" був укладений договір поруки № SME0001196/3, згідно умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № SME0001196 від 8 червня 2007 року, в повному обсязі цих зобов'язань(а.с. 22).

Відповідачами порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 4 жовтня 2011 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість за кредитом у розмірі 403 254,55 доларів США, згідно курсом НБУ, станом на 4 жовтня 2011 року(а.с. 60-85).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк", суд правильно виходив з того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка ОСОБА_2 та ТОВ "Леком-агро" добровільно не сплачується, а тому підлягає стягненню з них на користь позивача. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого до позову(а.с. 60-83), стягненню підлягає пеня, яка нарахована за період з 4 жовтня 2010 року по 4 жовтня 2011 року, у розмірі 128 627,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 025 516 грн. 88 коп., а у задоволенні інших позовних вимог щодо стягнення пені позивачу слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що банк неправомірно, в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за кредитним договором є безпідставними, оскільки збільшення відсоткової ставки відбувалось шляхом укладання додаткової угоди від 21 серпня 2008 року до кредитного договору та укладення нового графіку повернення та сплати процентів, копії яких надані позивачем до апеляційного суду разом із запереченнями на апеляційну скаргу.

Твердження відповідача про те, що його належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим були порушені його права та він був позбавлений можливості надати докази по справі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надав доказів, які б спростовували висновку суду першої інстанції. Крім того, цивільно-процесуальним законодавством не передбачено скасування правильного по суті рішення у зв'язку з неповідомленням сторін у справі.

Посилання відповідача на ЗУ "Про захист прав споживачів" є необґрунтованим виходячи з того, що п. 1.2 кредитного договору укладеного між сторонами, цільовим призначенням кредитних коштів визначено придбання рухомого майна з метою його подальшого використання у підприємницькій діяльності (придбання млинного обладнання). а тому ЗУ "Про захист прав споживачів" на дані правовідносини не розповсюджується.

Доводи апеляційної скарги з приводу пропуску позивачем строку позовної давності щодо кожного платежу не можуть бути прийняті до уваги, так як у п. 6.1. кредитного договору до позовних вимог щодо виконання грошових зобов'язань позичальника, що випливають з договору сторони встановили позовну давність у 5 років, що не суперечить ст. 259 ЦК України.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: