АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1483/2014 Доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 як представника за довіреністю ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково та визнано за нею право власності на об'єкт незавершеного будівництва з невстановленим ступенем готовності за адресою АДРЕСА_1, вирішено питання про розподіл судових витрат, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що третя особа ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,1000га по АДРЕСА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 10.11.2005. Землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, що підтверджується витягом з бази даних Державного земельного кадастру станом на 02.02.2010.

Також судом установлено, що 07.04.2010 ОСОБА_4 надала ОСОБА_5 розписку про те, що відступила їй своє право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та не заперечувала проти її приватизації ОСОБА_5, за що отримала від неї 35000грн. В цей же день ОСОБА_4 склала нотаріально посвідчену заяву про її згоду на приватизацію вказаної земельної ділянки ОСОБА_5, а чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_7 07.04.2010 уклав з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 договір міни, відповідно до якого зобов'язався переуступити їм квартиру АДРЕСА_3 та доплатити 9000дол США за земельні ділянки АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4. На виконання цього договору 09.04.2010 між ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ККУП «ФК «Житло-інвест» укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору про участь у фінансуванні будівництва від 15.10.2009, відповідно до якого у зв'язку з відступленням права вимоги всі права первісного довірителя у цьому договорі ОСОБА_7 перейшли до нового довірителя ОСОБА_9, який стає стороною договору про участь у фінансуванні будівництва квартири АДРЕСА_3. ОСОБА_9 представляє інтереси ОСОБА_4 на підставі довіреності від 02.04.2010.

Вважаючи доведеними та обгрунтованими позовні вимоги про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва з невстановленим ступенем готовності за адресою АДРЕСА_1, суд першої інстанції задовольнив їх. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вважав такими, що не грунтуються на вимогах закону.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2014 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи законним і обґрунтованим оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право зводити будівлі, споруди на земельній ділянці відповідно до положень ст.375 ЦК України належить власникові земельної ділянки. Право власності на зведені будівлі, споруди, інше нерухоме майно набуває власник земельної ділянки за умови додержання ним будівельних, архітектурних, санітарних, екологічних та інших норм і правил та за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Вирішуючи справу про визнання права власності на збудоване нерухоме майно, суд зобов'язаний встановити усі обставини справи, що мають значення для даної категорії спорів, зокрема, чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, яке цільове призначення земельної ділянки, на якій розпочато будівництво, чи виникло у позивача право на забудову земельної ділянки тощо.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 послалась на укладені з ОСОБА_4 договори від 07.04.2010, на підтвердження права відповідача розпоряджатись спірною земельною ділянкою надала витяг з бази даних Державного земельного кадастру станом на 02.02.2010, проте, зазначений документ не підтверджує право користування чи право власності ОСОБА_4 щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1. Належних і допустимих доказів на підтвердження права власності (користування) вказаною спірною земельною ділянкою матеріали справи не містять, не надані такі докази і суду апеляційної інстанції у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для висновку про право ОСОБА_5 на забудову спірної земельної ділянки.

Не надані позивачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції і не зазначені такі у передбаченому ст.ст. 10,60 ЦПК України порядку і докази на підтвердження реалізації права на забудову спірної земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку будівельних робіт відповідно до п.4 ст.26, ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, будівельного паспорта, технічних умов, розроблення проектної документації тощо.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа про право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Оскільки на підтвердження пред'явлених позовних вимог ОСОБА_5 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження належності їй на законних підставах спірної земельної ділянки, на право виконувати будівельні роботи на ній тощо, - відсутні законні підстави для задоволення таких вимог.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, в порушення наведених норм матеріального права вважав наявними і доведеними факти і обставини, що мають значення для вирішення спору, не застосував норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, і дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин оскаржуване рішення не можна вважати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,305,309,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 як представника за довіреністю ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №753/15120/14 Головуючий у 1 інстанції Дубас В.А.

Апеляційне провадження №22-ц/796/1483/2014 Доповідач Антоненко Н.О.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

12 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 як представника за довіреністю ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія, керуючись ст.ст.218,317 ЦПК України,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 як представника за довіреністю ОСОБА_4 задовольнити. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна