САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/760/15-ц
УХВАЛА

16.02.2015 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

за участю секретаря Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання начальника відділу Самарської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Батрак Д.С. про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2015 року начальник відділу Самарської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Батрак Д.С. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника, посилаючись на ті обставини, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист від 03 листопада 2014 року №206/6733/14-ц виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 118400,75 грн. 06.01.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам, боржникові було надано семиденний строк для добровільного виконання рішення, у встановлений добровільний строк боржником рішення суду не виконано. 26.01.2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем мешкання боржника під час якого боржник не виявився вдома. У дома виявилися три особи які представилися родичами дружини боржника, вони надали можливість увійти до приміщення. У приміщенні державним виконавцем було виявлено майно, а саме: телевізор Samsung чорного кольору, домашній кінотеатр Samsung сірого кольору, три колонки чорного кольору, ноутбук Siemens чорного кольору, принтер Canon біло-сірого кольору, ноутбук Aser, Torneo Capri чорно-сірого кольору, крісло зеленого кольору, МФУ Samsung, телевізор Samsung Т19С350. Державним виконавцем було запропоновано пред'явити документи, що б підтверджували право власності на майно, проте документів надано не було. Було складено акт опису та арешту майна боржника до якого внесено вище перелічене майно. Описане та арештоване майно прийняла на зберігання ОСОБА_4 29.01.2015 року державним виконавцем було направлено на адресу АДРЕСА_1 вимогу щодо надання у строк до 05.02.2015 року описаного майна на адресу відділу. У зв'язку з тим, що у встановлений строк майно не було надано державному виконавцю, ним було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1, де встановлено, що двері до приміщення зачинено та ніхто не відкриває. Про що було складено відповідний акт. 09.02.2015 року Державним виконавцем було повторно здійснено вихід, однак двері ніхто не відкривав, про що було складено акт.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Самарському ВДВС ДМУЮ Дніпропетровської області знаходиться виконавчий лист від 03 листопада 2014 року № 206/6733/14-ц виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, суму боргу в розмірі 118400,75 гривень (а.с. 4-5).

Згідно акту опису й арешту майна в квартирі за адресою АДРЕСА_1, державним виконавцем було описане та арештоване майно, що знаходилось в квартирі ( а.с. 7).

Згідно актів державного виконавця від 05 лютого 2015 року, 28 січня 2015 року доступ до житла боржника є неможливим (а.с. 9, 11, 12).

Згідно вимоги від 05 лютого 2015 року боржнику було запропоновано надати на адресу відділу описане та арештоване майно, відповідно до акту (а.с.15).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень та сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи при виконання судових рішень вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом зазначається про те, що причини для примусового проникнення до житла боржників в поданні не обґрунтовуються. Дані про те, що у вказаному житловому приміщенні дійсно мешкає боржник та там знаходиться його майно чи кошти в матеріалах подання відсутні.

Крім того, вказане у поданні місце мешкання боржника АДРЕСА_1 не належить йому на праві приватної власності, що також підтверджується заявою ОСОБА_5 про заборону входження до її приміщення, в якій вона зазначає, що ОСОБА_2 дійсно прописаний у її будинку але, вже понад 1 рік в ньому не мешкає.

Крім цього, щодо посилання на вимогу самостійного виконання рішення від 12.01.2015 року, та про явку до державної виконавчої служби щодо питання сплати заборгованості по виконавчому листі, суд відноситься критично оскільки в матеріалах подання відсутні будь-які докази щодо отримання боржником такої вимоги та повідомлень.

Таким чином достатні правові підстави для примусового проникнення житлове приміщення згідно вимог статті 376 ЦПК України судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання

На підставі викладеного, керуючись статтею 376 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника відділу Самарської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Батрак Д.С. про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П.Румянцев