Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2015 р. Справа № 608/281/15-ц

Номер провадження2/608/169/2015

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Яковець Н. В.

за участі секретаря Олійник О.С.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 18 254,1 грн., що еквівалентне по курсу НБУ 1000 євро та 243,6 гривень судового збору, посилаючись на те, що 24.08.2012 року позивачка позичила відповідачу кошти в сумі 1000 євро терміном до року часу, за даним договором відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позивачу позичену суму, однак, по сьогоднішній день своїх зобов'язаннь не виконав.

В судове засідання позивачка подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без неї, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 28872,9 гривень, що еквівалентне по курсу НБУ 1000 євро та судовий збір в сумі 288,73 грн..

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що збільшені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню.

На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з пояснень позивача, відповідача та матеріалів справи, 24 серпня 2012 року ОСОБА_3 надала в борг ОСОБА_2 кошти в сумі 1000 євро. Останній зобов'язався повернути борг до року часу, що підтверджується розпискою.

Однак, відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, внаслідок чого станом на сьогоднішній день борг ОСОБА_3 не повернув.

На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, задовольнивши позов.

Оскільки відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, збільшені позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в його користь із відповідача несплаченої суми боргу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, с уд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З врахуванням таких вимог закону з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 288 гривні 73 копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.10,11, 88, 130, 174, 209,212,214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Збільшені позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 28872 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят дві) гривень 90 копійок, що еквівалентне по курсу НБУ 1000 євро та 288,73 гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Рішення набрало законної сили "___" ________________ 2015 р.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/281/15-ц.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано "___"______________2015 р.

Секретар: