пр. № 2/759/348/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Святошинский районний суд міста Києва

в складі головуючого судді П»ЯТНИЧУК І.В.,

при секретарі Іванові К.Ю., Колодій Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

треті особи: Служба у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві, Служба у справах дітей Шевченківської РДА у м. Києві, Служба у справах дітей Ірпінської міської Ради київської області

про усунення перешкод в спікуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.Москви, ідентифікаційний код не відомий, проживаючу в АДРЕСА_3 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 з його неповнолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

Визначити участь батька - ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у формі спілкування з малолітньою донькою - кожної суботи та неділі тижня, з 10.00 год. суботи до 18.00. год неділі.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Сявтошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя:

ун. № 759/12721/14-ц

пр. № 2/759/348/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Святошинский районний суд міста Києва

в складі головуючого судді П»ЯТНИЧУК І.В.,

при секретарі Іванові К.Ю., Колодій Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

треті особи: Служба у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві, Служба у справах дітей Шевченківської РДА у м. Києві, Служба у справах дітей Ірпінської міської Ради київської області

про усунення перешкод в спікуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд постановити рішення, яким зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у вихованні ОСОБА_2 малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, визначити порядок при якому він-ОСОБА_2 мав би змогу безперешкодно брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 у вихідні дні, тобто у суботу та неділю кожної неділі цілодобово.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що 28 серпня 2013 р. шевченківським районним судом м.Києва винесено рішення відповідно до якого у нього - позивача відібрано дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, визначено місце проживання дитини разом з матір»ю відповідачкою - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Як вказує позивач, від шлюбу з відповідачкою він має двох дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 Однак, як вказує позивач, відповідач категорично заперечує та чинить йому перешкоди в зустрічах та вихованні доньки ОСОБА_4, приховує від позивача її місце проживання, не надає можливості спілкуватись і бачитись, що змушує позивача неодноразово звертатись як до служб в справах дітей так і до правоохоронних органів. Враховуючи наведене та посилаючись на ст..ст 7, 141, 153, 155 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовму засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнти посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказував, що у нього та відповідачки є двоє спільних дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 На даний час донька Крістіна проживає разом з ним, донька ОСОБА_4 проживає разом з матір»ю, однак за адресою яка визначена в рішенні Шевченківського районного суу м.Києва відповідачка дитиною не прожива, місце проживання доньки ОСОБА_4 йому на даний час невідоме, з березня 2014 р. він жодного разу не бачив доньку ОСОБА_4, його звернення як до відповідача так і відповідних служб, правоохоронних органів щодо з»ясування місця проживання дитини, надання можливості приймат участь у вихованні та спілкуванні з дитиною залишені без уваги. Вказував, що на даний час він є власником двох однокімнатних квартир які об»єднані в одну за адресою: АДРЕСА_5, в даній квартирі створені всі умови для того, що він мав змогу спілкуватись, приймати участь у вихованні дитини.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи сповіщалась належним чином ( через оголошення в пресі), заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача та постановлення по справі заочного рішення, оскільки сам позивач не заперечує проти його постановлення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві, в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розгляду справи в відсутності представника, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської РДА у м. Києві, в судовму засіданні, при вирішенні даного спору покладалась на розсуд суду, вказуючи на те, що батько безперечно повинен приймати участь у вихованні дитини та має право на спілкування з дитиною

Представник третьої особи Служби у справах дітей Ірпінської міської Ради Київської області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розгляду справи в відсутності представника, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2010 р. було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою, від даного шлюбу сторони мають двох дітей : ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 В подальшому 20. 02.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано.

З урахуванням того, що сторони не мали змоги в добровільному порядку вирішити питання про місце проживання неповнолітніх дітей, до 28.08.2013 р. відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва було задоволено заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги та визначено місце проживання ОСОБА_6 02.07.2010 р. разом з матір»ю ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1.

Щодо неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 рішення визначення місця проживання дитини з матір»ю не приймалось.

Як вбачається з матеріалів справи, відовідач неодноразово звертався як до правоохоронних органів так і служби в справах неповнолітніх з приводу того, що відповідач не надає йому можливості бачитись та приймати участь у вихованні дитини -ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, однак відповідно до висновку Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 27.02.2014 р. встановлено, що ОСОБА_3 переїхала з квартири АДРЕСА_1 до квартири АДРЕСА_3 ( а.с. 7).

Відповідно до довідки КП УЖГ «Гостомель» Гостомельскої селищної Ради від 25.11.2014 р. встановлено, що ОСОБА_2 та неповнолітні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 ( а.с. 51).

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що в даній квартирі без договору оренди проживають ОСОБА_3 та зі слів матері її донька ОСОБА_4, яка на момент обстеження в квартирі присутня не була ( а.с. 3), в подальшому відповідно до акту обстеження від 06.01.2015 р. за адресою: АДРЕСА_3 двері відчинила громадянка, яка повідомила що є подругою ОСОБА_3 та вказала що про місце проживання останньої їй не відомо ( а.с. 6).

Відповідно до висновку Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 05.11.2014 р. встановлено, що ОСОБА_3 пояснила дільничому інспектору про те, що вона дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_3, однак з метою унебезпечити дитину від того, щоб батько не відібрав її вона вивезла дитину до родичів на території України. ( а.с. 74).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов дітей від 20.10.2014 р. за адресою: АДРЕСА_5 встановлено, що для дітей створено всі необхідні умови для побачень та прийняття участі у вихованні дитини. ( а.с. 75).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст. 150, 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як пояснювали в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, дійсно в даній родині виникали суперечки з приводу визначення днів та способів участі батька в спілкуванні з дітьми, однак діти добре відносяться до батька, однак більш прив»язані емоційно до матері, але від спілкування з батьком не відмовляються.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 10.07.2013 р. комісією служби в справах дітей Бориспільської райдержадміністрації обстежено умови проживання ОСОБА_9 в буд.АДРЕСА_6, зазначається, що створені належні умови для проживання та виховання дітей.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно зі ст.ст. 150, 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як встановлено в судовому засіданні дійсно в даній родині виникали суперечки з приводу визначення днів та способів участі батька в спілкуванні з донькою ОСОБА_4, мати не надає можлжвиості бачитись та спілкуватись батьку з дитиною, приховує від батька місце знаходження дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає доцільним частково задовольнити вимоги позивача та обрати наступний спосіб спілкування батька з донькою який найбільш відповідає як інтересам батька так і інтересам дитини, у формі спілкування баька - ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4- кожної суботи та неділі тижня, з 10.00 год. суботи до 18.00. год неділі.

Крім того, суд вважає встановленими обставини, щодо того що відповідачкою позивачу чиняться перешкоди в зустрічах та спілкування з дитиною, тому суд вважає, дані вимоги обґрунтованими та такими що соід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 153, 159 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.Москви, ідентифікаційний код не відомий, проживаючу в АДРЕСА_3 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 з його неповнолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

Визначити участь батька - ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у формі спілкування з малолітньою донькою - кожної суботи та неділі тижня, з 10.00 год. суботи до 18.00. год неділі.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Сявтошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя: