Провадження №2/761/1809/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1.), ОСОБА_5 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2.), ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач 3, ОСОБА_3) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_4.), третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 08.09.2004 року. З огляду на те, що відповідач з 03.10.2012 року по даний час не проживає у квартирі АДРЕСА_1, оскільки шлюб між нею та позивачем 3 розірвано, позивачі звернулися до суду з даним позовом, відповідно якого просять визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства; крім того, просять зобов'язати Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідача.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке відбулося 18.02.2015 року, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, не заперечили щодо ухвалення заочного рішення.

Представник позивача 3 - ОСОБА_6 в судовому засіданні, яке відбулося 18.02.2015 року, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в частині визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою, в іншій частині позову не підтримав вимог.

ОСОБА_4 в судове засідання, яке відбулося 18.02.2015 року, не з'явилась, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 18.02.2015 року, не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачі та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 08.09.2004 року (а.с. 5).

Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року, шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розірвано (а.с. 6).

Згідно Довідки Форми №3, виданої ЖЕК "Татарка", у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачі 1-3 та відповідач (а.с. 7).

Як вбачається з актів від 03.10.2012 року, 23.08.2013 року, 03.04.2013 року, 21.06.2013 року, 15.12.2013 року, 28.02.2014 року, 09.04.2014 року та від 18.07.2014 року, сусіди позивачів підтвердили, що у квартирі АДРЕСА_1 відповідач не проживає. (а.с. 8-15).

Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу Української РСР (далі по тексту - ЖК України), у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі не проживає в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (із змінами і доповненнями), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1, не є її власником, жодних домовленостей з позивачами щодо користування вказаної квартири не має.

З приводу заявлених позовних вимог про зобов'язання Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідача, слід зазначити наступне.

Частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Таким чином, зняття особи з реєстрації місця проживання є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Поряд з цим, оскільки здійснення реєстрації місця проживання чи зняття з реєстрації здійснюється відповідними підрозділами МВС України, які є суб'єктами владних повноважень, то заявлена у даній справі позовна вимога про зняття з реєстрації, заявлена саме до відповідача, задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: А.І. Саадулаєв