Справа № 307/1254/15-ц
Провадження № 2/307/894/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Герич Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Углянської сільської ради, третьої особи реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Углянської сільської ради, третьої особи реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції про визнання права власності на земельну ділянку. В позовній заяві зазначила, що 28 листопада 2005 року між її мамою ОСОБА_3 та нею було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами, відповідно до якого їй було подаровано житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 Тячівського району, загальною площею 107,92 квадратних метри, житловою площею 55,3 квадратних метри. В п.2 вказаного договору дарування зазначено, що дарований будинок розташований на земельній ділянці, норму якої не встановлено, приватизація якої не проводилися, оформлення права власності на земельну ділянку, за домовленістю сторін договору, зобов'язується провести обдаровувана згідно чинного законодавства. Прийнявши в дарунок житловий будинок з надвірними спорудами з цим самим вона набула право власності на нього. Набувши право власності на будинок, вона вирішила на виконання умов договору дарування оформити право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок. З цією метою вона неодноразово зверталася до органу місцевого самоврядування - Углянської сільської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку. Факт її неодноразового звернення до сільської ради підтверджується її заявою від 21.02.2012 року про повторне звернення до Углянської сільської ради. Однак, неодноразово розглядаючи питання про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, Углянською сільською радою виносилися рішення не на її користь, Зокрема, це підтверджується копіями рішень Углянської сільської ради від 11 жовтня 2011 року за №9 та від 5 квітня 2012 року за №4. Позивачка вважає, що прийнявши в дарунок житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 Тячівського району, до неї, згідно положень ст..377 ЦК України перейшло право власності на частину земельної ділянки, яка зайнята цим житловим будинком та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відмовляючи їй в наданні дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, Углянська сільська рада цим самим не визнає її права власності на вказану земельну ділянку, що змушує її звернутися до суду за захистом порушених прав.

Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 Тячівського району, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснив, що позивачка ОСОБА_1 рішення Углянської сільської ради з приводу неприйняття рішення в наданні їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, не оскаржувала. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Углянської сільської ради Стойка М.І. в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що позивачка має право на земельну ділянку, на якій розміщений її будинок. Вона два рази зверталася про надання їй дозволу на виготовлення документації на земельну ділянку, але рішення на сесії Углянської сільської ради прийнято не було. Також зазначив, що за дворгосподарством по АДРЕСА_1

Представник реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після одруження з ОСОБА_6 25 січня 2003 року змінила своє прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, що стверджується її паспортом та свідоцтвом про одруження (а.с.5, 35).

Згідно договору дарування житлового будинку від 28 листопада 2005 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш. в реєстрі за №8763, укладеного між ОСОБА_3 як дарувателькою з однієї сторони та ОСОБА_1 як обдаровуваною з другої сторони, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок з надвірними спорудами під номером АДРЕСА_1

В пункті 2 вказаного договору дарування житлового будинку від 28 листопада 2005 року зазначено, що загальна площа житлового будинку становить 107,92 квадратних метра, а житлова - 55,3 квадратних метра. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами, що дарується, розташований на земельній ділянці, норму якої не встановлено, приватизація якої не проводилися, оформлення права власності на земельну ділянку, за домовленістю сторін договору, зобов'язується провести обдаровувана згідно чинного законодавства.

Згідно письмової заяви позивачки ОСОБА_1 від 21.02.2012 року остання зверталася до Углянського сільського голови з проханням на підставі договору дарування житлового будинку передати їй у власність земельну ділянку, закріплену за дворогосподарством по АДРЕСА_1

В рішеннях 5 сесії 6 скликання Углянської сільської ради від 11 жовтня 2011 року за №9 та 8 сесії 6 скликання Углянської сільської ради від 5 квітня 2012 року за №4 зазначено, що рішення з приводу надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, по АДРЕСА_1

З витягу з протоколу 8 сесії 6 скликання Углянської сільської ради від 5 квітня 2012 року вбачається, що рішення «Про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку, по АДРЕСА_1 Тячівського району», не прийнято, оскільки з присутніх на засіданні сесії 21 чоловіка проголосували: «За» - 0 чоловік, «Проти» - 0 чоловік, «Утримались» - 21 чоловік» (а.с.32).

В письмовому повідомленні Углянської сільської ради від 15 червня 2015 року за №164 зазначено, що згідно даних по господарського обліку Углянської сільської ради та земельно-кадастрової книги (особовий рахунок НОМЕР_1), за дворогосподарством, що знаходиться в АДРЕСА_1, закріплена земельна ділянка розміром 0,15 га. (а.с.33)

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 ст..116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно частин 1 та 2 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення на пленарних засіданнях рад відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст.59 цього ж Закону передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В ч.10 ст.118 ЗК України зазначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно та право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася з письмовими заявами до Углянської сільської ради з проханням на підставі договору дарування житлового будинку передати їй у власність земельну ділянку, закріплену за дворогосподарством по АДРЕСА_1 Тячівського району, при цьому на 5 сесії 6 скликання Углянської сільської ради від 11 жовтня 2011 року та 8 сесії 6 скликання Углянської сільської ради від 5 квітня 2012 року рішення з приводу надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, по АДРЕСА_1 Тячівського району, не було прийнято, і дану бездіяльність Углянської сільської ради позивачка в судовому порядку не оскаржувала, про що сам ствердив представник позивачки в судовому засіданні.

Посилання представника позивачки як на доказ на договір дарування житлового будинку від 28 листопада 2005 року, згідно якого позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами під номером АДРЕСА_1 Тячівського району, Закарпатської області, у зв'язку з чим до позивачки відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщеніий вказаний житловий будинок з надвірними спорудами, та у звязку з неприйняттям рішення сільською радою щодо надання дозволу позивачці на виготовлення технічної документації на земельну ділянку виникла необхідність у винесенні судового рішення щодо встановлення права власності на земельну ділянку, суд вважає безпідставними, оскільки підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України, при цьому прийняття судом рішень щодо визнання права власності на земельні ділянки, цивільним законодавством не передбачено.

При цьому суд зазначає, що позивачка ОСОБА_1 не позбавлена права оскаржити в судовому порядку бездіяльність Углянської сільської ради з приводу не прийняття рішення щодо надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Углянської сільської ради, третьої особи реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції про визнання права власності на земельну ділянку слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209-215 ЦПК України, п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.81, 116, 118, ЗК України, ст.377 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Углянської сільської ради, третьої особи реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.І. Бобрушко