Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» за якою просить суд стягнути з останнього на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відмова відповідача від повернення депозитного вкладу спричинила позивачу фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Через відсутність коштів на отримання яких він розраховував він опинився у скрутному матеріальному становищі. Порушився попередній ритм сімейного життя. Унаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Важко переживаючи обставини, що склалися, в позивача останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, депресія. Позивач змушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Позивач не може забезпечити належний догляд та умови життя.

В судове засідання 26.11.2015 року позивач не прибув, проте подав до суду заяву за якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Повноважний та компетентний представник відповідача у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом за даними сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зясовано, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 року № 408 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 року прийнято рішення № 121 про запровадження з 24.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» (, МФО 380054, місцезнаходження: м. Київ вул. Щорса 7/9, Україна).

У звязку з закінченням 23.10.2015 р. терміну дії тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», з метою збереження активів банку та запобігання їх втрати, керуючись пунктом 2 частини пятої статті 12, статтями 35-38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон) та беручи до уваги ухвалу господарського суду міста Києва від 15.10.2015 у справі № 910/26664/15 за позовом компанії PERUSTA CONSTRUCTIONS LTD до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд гарантування), виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 193 від 23.10.2015 р. щодо делегування повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Відповідно до вищезазначеного рішення продовжено визначені Законом повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в частині забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, передбачені, зокрема, статтею 38 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків Відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2.

У цей час вирішується питання щодо переходу до ліквідації зазначеного банку.

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з банку на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. яка полягає у наступному.

Відмова відповідача від повернення депозитного вкладу спричинила позивачу фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Через відсутність коштів на отримання яких він розраховував він опинився у скрутному матеріальному становищі. Порушився попередній ритм сімейного життя. Унаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Важко переживаючи обставини, що склалися, в позивача останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, депресія. Позивач змушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Позивач не може забезпечити належний догляд та умови життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 13.01.2014 року він уклав із позивачем договір банківського вкладу № 273166 (Вклад Лояльний). Договір укладено в Ужгородському відділенні № 2 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». На виконання договору того ж дня позивач вніс у касу банку 4 000,00 євро. Для отримання процентів по договору та основної суми вкладу після закінчення терміну дії договору, згідно письмової заяви позивача 13.01.2014 року укладено з відповідачем договір № 21-в/11-514 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу та видано платіжну картку.

Проте, до матеріалів справи позивачем додано лише договір від 30 жовтня 2013 року № 240212 (вклад «Постійний вкладник» на суму 500,00 доларів США) та останній аркуш договору № 273166 (вклад «Лояльний»)/, тобто суд позбавлений можливості дослідити умови договору на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог на предмет наявності у ньому умов відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язань за ним.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2015 року у справі № 308/2046/15-ц, яке набуло законної сили 02.06.2015 року, за цим рішенням було позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення суми за договором банківського вкладу, - задоволено, стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 ( м. Перечин, вул. Духновича, 38, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) суму банківського вкладу за договором № 273166 від 13.01.2014 року у розмірі 4000 євро (чотири тисячі євро) ( що еквівалентно 92 040 гривень згідно офіційного курсу валют національного банку України станом на 16.03.2015 рік.)

В ході розгляду зазначеної справи судом було встановлено, що 13.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 273166 (Вклад Лояльний) про залучення внеску на депозитний рахунок 443 на суму 4000 євро строком на 460 днів з датою повернення вкладу: 18.04.2015 року зі сплатою 10 % річних з дати 13.01.2014 року та 1 % річних з дати 18.01.2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших

справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте зазначеним рішенням не встановлено наявність у договорі умов відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язань за ним.

Законом України «Про захист прав споживачів», на який також посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме ст. 4, 22 - передбачено лише право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, та зазначено, що у такому випадку захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тобто зазначені норми не розповсюджуються на правовідносини щодо банківського вкладу.

Слід зазначити, що правові відносини, які виникають з договору банківського вкладу, врегульовані нормами ЦК України (ст.ст. 625, 1058-1065), що не передбачають такого виду відповідальності банку, як відшкодування моральної шкоди. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). В умовах, коли законом можливість відшкодування моральної шкоди не передбачена, її відшкодування здійснюється лише у випадку, якщо сторони передбачили таку можливість в укладеному договорі.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначеного позову.

Як зазначено у п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Оскільки позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір у встановленому порядку і розмірі в сумі 1 218,00 грн., а звільнення від його сплати з 01.09.2015 року не передбачено Законом України «Про судовий збір», який є більш новим та спеціальним в частині сплати судового збору по відношенню до Закону України «Про захист прав споживачів», а суд був позбавлений можливості запропонувати йому сплатити судовий збір під час розгляду справи, оскільки він жодного разу не прибув у судове засідання, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь Державного бюджету судовий збір в сумі 1 218,00 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне витрати із сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України та ст.23, 611 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1, Закарпатська область, м. Перечин, вул. Духновича, 38, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в сумі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок).

У відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3