Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав власника будинку шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є власником на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2006 року 32/100 частин житлового будинку в АДРЕСА_1, що представляє собою ізольовану квартиру № 2, в його частині будинку перебуває на реєстраційному обліку член сім'ї попереднього власника будинку відповідач ОСОБА_2, який помешкання звільнив, але з реєстраційного обліку не знявся, в зв'язку з цим позивач не має змоги оформити субсидію, факт перебування відповідача на реєстраційному обліку в належній позивачу частині будинку порушує його права власника. А тому позивач просив суд захистити його права власника частини будинку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив суд усунути для нього перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідач до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2006 року набув право власності на 32/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, продавцем за договором є ОСОБА_3, що стверджується копією цього договору, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., зареєстровано в реєстрі за № 7561.

Право власності позивача на дану частину будинку зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ 26.12.2006 року, що стверджується витягом з цього Реєстру.

В п.1.7 договору передбачено, що покупець купляє частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а саме: коридор 2-1 площею 5,10 кв.м, кухню 2-2 площею 6,10 кв.м, житлову кімнату 2-3 площею 13,90 кв.м, вхідний ганок, 1/2 частину огорожі № 1-3.

В судовому засіданні також встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, зареєстровані та проживають: позивач, його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_6 2010 року народження, дочка ОСОБА_7 2008 року народження.

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за даною адресою згідно паспортно-реєстраційного та погосподарського обліку, але фактично не проживає.

Наведене стверджується довідками Фурсівської сільської ради від 17.07.2015 року № 1669 та від 17.06.2015 року № 1454.

З пояснень позивача слідує, що відповідач за вказаною вище адресою не проживає з 2006 року, тобто, з моменту придбання частини будинку позивачем, жодної участі в утриманні квартири відповідач не приймає, його реєстрація у вказаному вище житловому приміщення створює для позивача перешкоди щодо розпорядження та користування належним йому житлом.

Факт відсутності відповідача за зазначеною вище адресою підтверджено також актом обстеження від 16.07.2015 року, який складено комісією в складі депутата округу № 4 ОСОБА_8, члена виконавчого комітету ОСОБА_9, спеціаліста виконавчого комітету по субсидіях ОСОБА_10, крім членів комісії акт підписано сусідами позивача.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Отже, з припиненням права власності на майно власник втрачає права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Права членів сім'ї власника на користування майном є похідними від прав самого власника, а тому разом із власником члени його сім'ї також втрачають право на користування житловим приміщенням.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Як встановлено судом, відповідач тривалий час з 2006 року не проживає АДРЕСА_1, але він залишається зареєстрованим по даний час за цією адресою, добровільно з реєстрації не знявся, його реєстрація створює перешкоди для позивача, як власника майна, у користуванні та розпорядженні цим майном, а тому суд вважає за можливе усунути для позивача перешкоди шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.16, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди для ОСОБА_1 у користуванні належною йому на праві власності частиною будинку АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням -квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя А. М. Дмитренко