18.05.2015 Справа № 482/52/15 -ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді Баранкевич В.О.

при секретарі - Андрусенко В.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням, в якому вказав, що він є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. На даний час в будинку зареєстровані онук позивача - ОСОБА_4, та племінниця позивача - ОСОБА_3 З 2009 року відповідачі перестали проживати в будинку позивача, теперішнє місце проживання відповідача ОСОБА_4 позивачу невідомо. Відповідачі не проживають в будинку позивача більше ніж 5 років, а саме з 2009 року. На сьогоднішній день позивач змушений сплачувати за відповідачів комунальні послуги, що призводить до зайвих витрат, які позивач не може робити.

Позивач також вказав, що він не може продати свій будинок, так як вимогою покупця є зняття з реєстрації всіх осіб, які проживають в будинку.

Крім того позивач не може отримати соціальні виплати та пільги, так як має зняти з реєстрації осіб, які не проживають, так як сукупний дохід осіб, що проживають разом (членів сім'ї) впливає на призначення пільг.

Самостійно зняти з реєстрації відповідачів позивач не має змоги. Все це змусило позивача звернутися до суду з зазначеним позовом. У зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав в повному обсязі та в судовому засіданні пояснив, що дійсно відповідачі приїхали до нього проживати з 2004 року. В той же рік зареєструвалися в його будинку. На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_3 проживає у своєї матері, в будинку, який знаходиться напроти будинку позивача. А в будинку позивача відповідачі не проживають. Між позивачем та відповідачами склалися спочатку добрі

стосунки, а приблизно з 2008 року стосунки погіршилися, і позивач біля одного року проживав

за іншою адресою. На сьогоднішній день позивач проживає в своєму будинку. Його син - ОСОБА_2, проживає разом із своєю сім'єю в гуртожитку, і має намір проживати в будинку батька. У зв'язку з цим позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги позивача, який є його рідним

батьком і пояснив, що він проживає з сім'єю в гуртожитку та має намір переїхати проживати до батька, але із-за того, що там зареєстровані відповідачі, він це не може зробити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що дійсно в 2004 році вони переїхали проживати до позивача. Позивач є рідним дядьком відповідача ОСОБА_3 Позивач надіслав ОСОБА_3 листа, в якому запрошував ОСОБА_3 разом з дітьми переїхати до нього. В 2004 році відповідач ОСОБА_3 переїхала разом із дітьми до позивача і в 2004 року зареєструвалася разом із сином ОСОБА_4, який на той час був неповнолітнім, в будинку позивача. Спочатку між позивачем та відповідачами були добрі стосунки. Відповідач ОСОБА_3 сплачувала комунальні послуги, готувала їжу, прала білизну. Отримувала від позивача невелику суму грошей на ведення господарства. Приблизно на початку 2009 року відповідач сказала позивачу, щоб він збільшив розмір сум, які він видає відповідачу на ведення господарства. Після цього між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 постійно виникають сварки. Позивач в 2009 році відімкнув будинок від газу та світла. Не надає доступу до басейну з водою. В подальшому позивач виїхав проживати до іншого помешкання, а саме до співмешканки. Коли він повернувся проживати в свій будинок, то увімкнув світло та газ в будинку тільки в тій половині, де сам мешкає. На сьогоднішній день в кімнатах, де проживають відповідачі немає ані світла, ані газу, ані води. Позивач створює всі умови, щоб відповідачі виїхали з будинку. Як пояснили відповідачі, іншого житла у них немає. Відповідачі просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 Задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За правилами ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Вказані положення також закріплені ч.1 ст.405 ЦК України, згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Судом встановлено, а саме рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2011 року по справі № 2-15/2011, яке було залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 01.07.2011 року, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вселилися до спірного будинку у встановленому законом порядку і набули прав і обов'язків, передбачених ст.156 ЖК України, тобто як члени сім'ї позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що між ними та позивачем постійно виникають сварки з моменту, як ОСОБА_3 попросила позивача збільшити грошові суми, які їй передає позивач, на утримання господарства. Вказані факти також встановлені рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2011 року по справі № 2-15/2011, яке було залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 01.07.2011 року.

Крім того відповідачі суду пояснили, що позивач відімкнув в будинку газ і світло, не допускає відповідачів до басейну з водою. Як показала відповідач ОСОБА_3 вона вимушена готувати їжу та прати білизну в будинку своєї матері. Вказані факти позивач підтримав.

На сьогоднішній день відповідачі не можуть попасти до будинку, так як позивач закриває хвіртку на замок. А відповідач ОСОБА_4 вимушений перелазити через огорожу, щоб попасти у двір та попасти в дім, де знаходяться їх речі.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, як вказувалося вище, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні позивачем не доведено, що відповідачі відсутні в його будинку з 2009 року, як вказано в позовній заяві та підтверджено позивачем в судовому засіданні, без поважних причин. Навпаки в судовому засіданні встановлено, що саме відповідач своїми діями унеможливлює проживання відповідачів в будинку. Крім того посилання позивача, що відповідачі відсутні у будинку з 2009 року спростовуються рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2011 року по справі № 2-15/2011, яке було залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 01.07.2011 року та висновком ДІМ Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області Распопіна А.С. від 02.09.2013 року про те, що 02.09.2013 року до Новоодеського РВ УМВС надійшло повідомлення від гр.ОСОБА_1 про те, що біля 16.30год. з гр.ОСОБА_3 відбулася сварка. В ході перевірки вищевказаного повідомлення було встановлено, що 02.09.2013 року біля 16.30 год. гр.ОСОБА_1 знаходився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1. З ним разом в одному домоволодінні мешкає його племінниця ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4

В судовому засіданні також не встановлено, що між позивачем та відповідачами було досягнуто домовленості з приводу строку проживання та умов проживання.

Крім того, в позовній заяві позивачем було вказано, що позивач не може продати свій будинок, так як умовою покупця є зняття з реєстрації всіх осіб, які в будинку зареєстровані. Факт наміру позивача продати свій будинок не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідачі відсутні у житлі без поважних причин понад один рік, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,

ОСОБА_4 про втрату права на користування житловим приміщенням відмовити в повному обсязі.

2. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

3. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :