РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/583/15-ц

Пров. №2/668/625/15

26.05.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Яворській Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора, про відсторонення від права на спадкування ,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, про відсторонення від права на спадкування мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4, яка одночасно є бабусею відповідача, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Належним їй за життя майном, в тому числі 1/2 частини квартири за вказаною адресою ОСОБА_4 розпорядилася, склавши заповіт від 18.09.2002 року на користь ОСОБА_2 Вказаний заповіт містив заповідальне розпорядження про обов'язок спадкоємиці ОСОБА_2 щодо обов'язку останньої утримувати її до кінця життя, поховати та поставити пам'ятник спадкодавиці. Однак, відповідач порушила покладений на неї заповітом обов'язок, оскільки з 14.02.2003 року, коли ОСОБА_4 було визнано інвалідом та встановлено І групу, її доглядав та опікувався нею саме позивач, після смерті всі дії з поховання ОСОБА_4 також виконав позивач за власний кошт. У зв'язку із викладеним, позивач вважає, що відповідачем не виконано умови, встановлені заповітом, що в свою чергу в силу ст. 1242 ЦК України є підставою для «своєрідного» відсторонення від заповіту ОСОБА_2, про що і просив суд.

Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Від третьої особи представник у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, при винесенні рішення поклався на розсуд суду.

Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням та викликом осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України).

За таких обставин та враховуючи вимоги ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності учасників судового засідання на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 16.06.1993 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належала 1/2 частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 992, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Згідно заповіту від 18.09.2002 року серії ВАВ № 226160, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-5083, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті здійснила розпорядження своїм майном. Зокрема, належну їй ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2

Зазначений заповіт, окрім ОСОБА_2, складений також на користь інших трьох осіб. Заповіт складено при умові, що ОСОБА_4 будуть доглядати до кінця життя, поховають та поставлять пам'ятник зазначені у заповіті спадкоємці, в тому числі ОСОБА_2

Згідно довіреності, виданої 02.02.2008 року, на ім'я позивача-ОСОБА_1., останній наділений повноваженнями на дії від імені та в інтересах ОСОБА_4 стосовно пенсійних питань та отримання грошових коштів з рахунків ОСОБА_4 в Ощадбанку України та його філіях.

З наявних у матеріалах справи документів, зокрема: договору №УБД від 29.05.2012 року, договору - замовлення на організацію та проведення поховання від 29.05.2012 року, видаткової накладеної від 29.05.2012 року, квитанції № 000116 від 29.05.2012 року, квитанції № 000592 від 29.05.2012 року, квитанції № 280 від 29.05.2012 року, квитанції № 437 від 29.05.2012 року, вбачається, що позивач виконував дії з поховання ОСОБА_4

Суд не приймає в якості доказу вчинення ОСОБА_1 дій з встановлення пам'ятника ОСОБА_4 та його оплаті за договором № 970 від 25.12.2008 року, оскільки останній укладений за 4 роки до смерті ОСОБА_4, також суд відхиляє квитанцію № 00599 від 28.05.2012 року, надану ОСОБА_1 як доказ оплати ним за власний кошт: труни, хреста, покривала, серветки, рушників, хусток, тапок, капору, квітів, вінків на загальну суму 2647,00 грн., оскільки вказана квитанція не містить однозначного визначення платника, з зазначенням «Козловський», без будь-яких інших ідентифікуючих даних, зокрема ініціалів.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначеними обставинами та доказами, ОСОБА_1 вважає, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт з умовою, що є підставою в порядку ст. 538 ЦК УРСР( в ред..1963 р.) у випадку невиконання такої умови для відсторонення спадкоємця від права на спадщину.

Відповідно до ст. 538 ЦК УРСР( в ред.. 1963 року), який діяв на час складання заповіту, заповідач вправі покласти на спадкоємця за заповітом виконання будь-якого зобов'язання (заповідальний відказ) на користь однієї або кількох осіб (відказоодержувачів), які набувають права вимагати його виконання. Відказоодержувачами можуть бути особи як ті, що входять, так і ті, що не входять до числа спадкоємців за законом.

Спадкоємець, на якого покладено заповідачем виконання заповідального відказу, зобов'язаний виконати його лише в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього.

В разі смерті спадкоємця, на якого було покладено виконання заповідального відказу, або в разі неприйняття ним спадщини зобов'язання виконання заповідального відказу переходить на інших спадкоємців, які одержали його частку.

Ст. 528 ЦК УРСР( в ред.. 1963 року), яка діяла на час складання заповіту, встановлені підстави, за наявності яких спадкоємець може бути усунений від спадщини- не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя.

Не мають права стати спадкоємцями за законом батьки після дітей, у відношенні яких вони позбавлені батьківських прав і не були поновлені в цих правах на момент відкриття спадщини, а також батьки і повнолітні діти, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов'язків по утриманню спадкодавця, якщо ці обставини підтверджені в судовому порядку.

Правила цієї статті застосовуються також і до права на заповідальний відказ (стаття 538 цього Кодексу).

Таким чином, на момент складення заповіту існували законодавчо визначені два його варіанти- простий заповіт та заповіт, який містить заповідальний відказ. Спадкодавець скористалась своїм правом на укладення саме простого заповіту, оскільки з викладеного вище та з аналізу наявного у матеріалах справи самого заповіту наявності в ньому покладання обов'язку спадкодавцем на спадкоємця вчинити на користь однієї або кількох осіб (відказоодержувачів) певні дії не вбачається.

Одночасно позивач вказує, що заповіт від 18.09.2002 року містить умову, як то передбачено ст. 1242 ЦК України, однак суд не приймає таке твердження позивача,оскільки на момент складання заповіту такої його форми передбачено законом не було.

Посилаючись на те, що відповідач не виконала умов заповіту, не здійснивши передбачених заповітом дій з догляду та поховання ОСОБА_4, позивач зазначає, що є підстави для «своєрідного відсторонення» останньої від права на спадкування.

Суд відхиляє вказані доводи позивача виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в 2014 році ОСОБА_1 реалізував своє право на оскарження заповіту,складеного 18.09.2002 року ОСОБА_4 в частині на користь ОСОБА_2, звернувшись до суду із позовом до останньої про визнання його недійсним з підстав невиконання його умов ОСОБА_2 та її нетактовної поведінки.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 23.10.2014 року, яке у встановленому законом порядку набуло законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено з підстав недоведеності позивачем наявності підстав для визнання заповіту недійсним та підтвердження факту порушення ОСОБА_2 прав позивача.

В межах вказаного позову позивач фактично просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування, порядок та підстави чого встановлені ст. ст.1224 ЦК України.

Однак вказана норма закону встановлює підстави для усунення спадкоємця від права на спадкування виключно за законом, та не поширює свою дію на відносини, що регулюють спадкування за заповітом. При цьому чинне законодавство не містить норми, яка б передбачала можливість усунення особи від спадкування за заповітом.

Крім того, суд зауважує на тому, що усунення від права на спадкування, яке виникає у спадкоємця в день відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК), може мати місце лише протягом піврічного строку, зі спливом якого право на спадщину зникає.

Оскільки ОСОБА_2 скористалась правом на спадкування за заповітом та й в установленому законом порядку подала заяву про її прийняття, що вбачається з матеріалів спадкової справи, вимоги позивача про усунення її від цього права, на думку суду, є безпідставними та такими, що не грунтуються на законі.

Також, суд вважає, що позивачем в силу положень ст. 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 не утримувала ОСОБА_4 до її смерті разом із іншими, встановленими заповітом спадкоємцями, та про те, що таке утримання здійснював виключно ОСОБА_1 Крім того, суд вважає недостатніми, надані позивачем докази на підтвердження одноособової участі ОСОБА_1 у процедурі та витратах на поховання ОСОБА_4

Враховуючи, що за встановлених обставин підстав для задоволення позову не має, у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 528,538 ЦК УСРС(в редакції 1963 року), ст.ст. 1220, 1224, 1242 ЦК України, ст.ст.10,11,60, 88, 209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора, про відсторонення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяБулах Є. М.