overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №705/320/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Горячківської Л.В.

при секретарі Маштабей А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони між собою зареєстрували шлюб 18 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області і вона прийняла його прізвище, актовий запис №729, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з позивачкою. Позивачка після реєстрації шлюбу взяла прізвище відповідача, але у зв'язку з виникненням необхідності нею було змінено прізвище на ОСОБА_1, що стверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану пол. Місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №9 від 06.04.2011року.

Сторони не проживають однією сім'єю з липня 2013року причинами розірвання шлюбу є несумісність характерів, різні погляди на життя, не розуміння одне одного. Питання розподілу майна та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на час розгляду позову про розірвання шлюбу не ставиться.

В судовому засіданні позивачка наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, судом повідомлений належним чином, що стверджується письмовими доказами,суд вважає, що поновлювати подружні стосунки не має можливості.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд прийшов до висновку, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини, розлучення не буде порушувати їх особисті і майнові права, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,60,208,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.104,105,109,110-112,114,115 СК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 18 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №729.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуюча: Л.В. Горячківська
Справа № 303/3245/14-ц
Номер рядка стат. звіту-4
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого Слюсарчука В.М. при секретарі Зиминець Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Немеш П.С.

прокурора Розман В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на гараж літ.А, 1996 року забудови, загальною площею 45,30 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1.

Вказує на те, що рішенням Мукачівського міськвиконкому №24 від 26.01.1994 року йому дозволили встановити збірно-розбірний гараж по АДРЕСА_1

В 1996 році на місці металевого гаражу з бетонових блоків та цегли побудував капітальну споруду гаражу з підвалом, загальною площею 45,30 кв.м., 16 років відкрито використовує цей гараж для власних потреб.

Одержати право власності на гараж не може, так як відсутні правовстановлюючі документи.

В судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що дозвіл на перебудову гаража не отримав, гараж побудував на земельній ділянці яка йому не надавалась.

Представник відповідача Немеш П. С. позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 дозвіл на побудову капітального гаража не давався, земельна ділянка являється комунальною власністю.

Прокурор Розман В.М., який представляв інтереси відповідача, позов не визнав з тих же підстав.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськвиконкому №24 від 24 січня 1994 року ОСОБА_1 дозволили встановити збірно-розбірний металевий гараж по АДРЕСА_1

Однак, в 1996 році ОСОБА_1 без дозволу, належно оформленого проекту, на земельній ділянці яка перебуває в комунальній власності, побудував з бетонових блоків та цегли капітальну споруду гараж з підвалом, площею 45,30 кв.м.

Вказаний гараж являється об'єктом самовільного будівництва, а тому щодо нього не можуть застосовуватися положення ст..ст. 344 ЦК України.

Дані правовідносини врегульовані ст..376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано за рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за наявності обставин, визначених ст..376 ч.3 ЦК України.

Однак, ОСОБА_1 земельна ділянка на місці самочинного будівництва не виділялася, а власник земельної ділянки заперечує проти видачі права власності.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу про те, що питання виділення права власності на гараж було пред'явлено державному органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст.327, 344, 376 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на гараж площею 45,30 кв.м. по АДРЕСА_1 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення,

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.М. Слюсарчук
ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1512/15-ц
провадження № 2-н/753/161/15
СУДОВИЙ НАКАЗ
"06" лютого 2015 р. Номер справи 753/1512/15
Суддя Лужецька О.Р.
Дарницького районного суду м. Києва
розглянувши заяву ТОВ «Рада »
про видачу наказу про стягнення з ОСОБА_2 577, 73 коп. заборгованості.
Відповідно до ст.ст. 526, 610, 625 ЦК України ст.ст. 62, 66, 67, 68 Житлового кодексу України,
та керуючись ст.ст. 96 ч.1 п.3, 99, 102, 103 ЦПК України
3. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Строк пред'явлення до виконання - один рік.
Суддя ____________________ О.Р. Лужецька
(підпис) ініціали, прізвище судді, який видав судовий наказ
Згідно зі статтею 105 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) боржник має право протягом десяти днів з дня отримання судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.
Відповідно до статті 106 ЦПК України у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання та за наявності даних про отримання боржником копії наказу, судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Відповідно до статті 105-1 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку встановленого ч. 1 ст. 105 цього Кодексу залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Заява про скасування судового наказу розглядається судом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви до розгляду у відкритому судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Судовий наказ набрав чинності "_____" ________________ 20 року.
Суддя ____________________ О.Р. Лужецька
(підпис) ініціали, прізвище судді, який видав судовий наказ
Відмітки про виконання судового наказу
Дата надходження судового наказу на виконанняПовне найменування установи, підприємства, організації, в якому знаходиться судовий наказ на виконанніЗагальна сума, відрахована за судовим наказомДата повернення судового наказу до відділу державної виконавчої служби чи стягувачевіПідстава повернення судового наказуПідпис керівника установи, підприємства, організації (з прикладанням печатки)Примітки
Інші відмітки ________________________________________________________________________________
ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2324/15-ц
провадження № 2-н/753/343/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства «Господар Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Господар Дарницького району м. Києва» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 11 859, 12 гривень та судового збору.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011 року встановлено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. А пунктом 9 цієї Постанови передбачено, що наявність спору про право встановлюється відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують право вимоги.

Як вбачається з поданої заяви про видачу судового наказу, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Проте, до поданих заявником документів не додано договорів про надання відповідних послуг та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг та заявлено вимогу про стягнення з боржника грошових коштів за період більший ніж встановленост. 257 ЦК України, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що з заяви про видачу наказу та доданих до неї документів вбачається спір про право, а тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Беручи до уваги наведене, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 96, п.2 ч.3 та ч. 5 ст.100 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви комунального підприємства «Господар Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу.

Роз'яснити заявникові, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА
Справа № 307/1641/15-ц
Провадження № 2/307/1078/15
У Х В А Л А

22 червня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника ДП "Інформаційний центр" ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції та Державного підприємства "Інформаційний центр", третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання електронних торгів та протоколу недійсними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції та Державного підприємства "Інформаційний центр" про визнання електронних торгів та протоколу недійсними. Під час розгляду справи по суті позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження майнового комплексу, який знаходиться у с. Бедевля вул. Гіллі 20/33. Посилається на те, що у випадку відчуження спірного майна може стати неможливим виконання рішення суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання позивача суд вважає, що його слід задовольнити виходячи з наступного.

Статтями 151 та 152 ЦПК України передбачені підстави та види забезпечення позову. У відповідності до цих статей суд управі допустити забезпечення позову якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так як не вжиття заходів до забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог, може утруднити виконання рішення суду, або зробити його неможливим, через відчуження спірного майна, на нього слід накласти арешт шляхом заборони відчуження.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 133, 135, 151 - 153 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про забезпечення позову задовольнити. Накласти арешт на майновий комплекс з надвірними спорудами, загальною площею 1840.23 м.кв., який знаходиться за адресою: с. Бедевля, вул. Гіллі, № 20/33 шляхом заборони його відчуження.

Ухвалу надіслати для виконання у Тячівський РВ ДВС Тячівського РУЮ та реєстраційну службу Тячівського РУЮ.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і може бути оскаржена разом із остаточним рішенням по справі.

Головуючий: Гримут В.І.
ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1798/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Трусової Т.О.,

при секретарі Косолап Л.П.,

з участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що протягом останніх двох років їх сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім*ю. Наразі вони припинили сумісне проживання, не ведуть спільного господарства і, а тому збереження шлюбу не є доцільним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав пояснивши, що близько двох років їх з відповідачем сімя існує лише формально.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала.

Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2000 р. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

З огляду на пояснення сторін суд вважає доведеним, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони близько двох років проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який тривалий час існує лише формально і не базується на паритетних засадах, порушує такий принцип шлюбу як добровільність та суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їх малолітньої дочки.

Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 жовтня 2000 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім*ї, актовий запис № 1149, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/395/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., при секретарі Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2008 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити; відповідачка ОСОБА_3 позов фактично визнала.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки - ОСОБА_5 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2008 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір"ю - ОСОБА_3 (відповідачкою) - а.с.4-5.

Як стверджують сторони, вони фактично шлюбно-сімейні стосунки не підтримують остаточно з квітня 2014 року, з того часу проживають окремо; раніше в сімґї мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій подружжя.

Як стверджує відповідачка ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 підтримує стосунки з іншою жінкою; тому поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім"ї сторін є неможливими; зазначені обставини мають істотне значення для сторін і є підставою для розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд вважає, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений.

Як стверджують сторони, після розірвання шлюбу дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде проживати разом з матір"ю - відповідачкою ОСОБА_3; будь-яких спірних питань майнового характеру, щодо аліментних обов"язків батьків між сторонами на даний час не виникає.

Відповідно до положень ст.113 СК України відповідачкою ОСОБА_3 не заявлено вимоги щодо поновлення дошлюбного прізвища "ОСОБА_3".

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.110 ч.1, 112, 114 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 30.04.2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім"ї за №348.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.
Номер провадження 2/754/260/15
У Х В А Л А

06.02.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді - Ярошенко С.В.,

при секретарі - Моторенко К.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про стягнення боргу за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 у судовому засіданні звернувся із заявою про призначення судово-економічної експертизи, посилаючись на те, що розрахунок по заборгованості неправильно складений, тому просить призначити у справі судово-економічну експертизу і перед експертами поставити зазначені у заяві запитання.

Згідно ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши думку учасників судового процесу, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, оскільки для вирішення питання розміру заборгованості потребуються спеціальні знання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та необхідність призначити по справі судово-економічну експертизу проведення якої доручити експертній установі - Київському науково - дослідному інституту судових експертиз

Керуючись ст. ст. 133, 143, 144, 147, 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити по справі судово-економічну експертизу і перед експертами поставити наступні питання :

1.) Чи були допущені порушення вимог нормативно-правових актів з боку публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» при використанні методу розрахунку суми процентів та при оформленні розрахунку заборгованості за кредитним договором №490080539 від 01 липня 2008 року?

2.) Чи підтверджується документально зміна процентної ставки за користування кредитом за період з 01.07.08 року по 01.07.14 року?

3.) Яка фактична сума заборгованості Позичальника перед Кредитором за кредитним договором №490080539 від 01 липня 2008 року?

Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз у строк до 2 (двох) місяців.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.385, 386 КК України.

Витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_2

Попередити сторони про наслідки ст. 146 ЦПК України.

Провадження по справі зупинити до проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження по справі може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя