Провадження № 22-ц/783/1215/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3

представника відповідача - Вербенко П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ", третя особа - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, про стягнення середнього заробітку,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ", третя особа - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 29 872 грн. 85 коп.

Свій позов обґрунтовував тим, що 29 квітня 2014 року наказом уповноваженої особи Львівської обласної ради його було звільнено з посади виконуючого обов'язки директора підприємства "КП "Телерадіокомпанія "Львів-ТБ". Однак, лише 16 липня 2014 року йому було виплачено грошову компенсацію за всі дні невикористаної ним щорічної відпустки у сумі 21 387,11 грн., що є порушенням ст. 116 КЗпП України. Зазначає, що його середній заробіток за час затримки розрахунку становить 29 872,85 грн. Посилаючись на те, що підприємством не було здійснено за ним розрахунку при звільненні, просив задовольнити його позов.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково: стягнуто з Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ" на користь ОСОБА_2 24 970 грн. 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач - Комунальне підприємство "Телекомпанія "Львів - ТБ".

В апеляційній скарзі зазначає, що вини власника Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ" чи уповноваженого ним органу в затримці розрахунку при звільненні немає, оскільки позивач, будучи директором підприємства ніс відповідальність за правильне та своєчасне нарахування та виплату заробітної плати та інших коштів належних йому при звільненні та володів усіма можливостями для здійснення свого обов'язку щодо нарахування і виплати собі коштів, належних при звільненні в день звільнення. Також вказує що позивачем не було передано підприємству документів фінансового, бухгалтерського обліку підприємства ні при звільненні, ні в подальший період і виплатити позивачу належні йому при звільненні кошти стало можливим лише після відновлення документації в липні 2014 року. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню: рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що сума компенсації за невикористану відпустку була невиплачена з вини відповідача, тому відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП в його користь слід стягнути середній заробіток за увесь період затримки розрахунку.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведені.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Статуту Комунальне підприємство "Телекомпанія Львів - ТБ" створене рішенням сесії Львівської обласної ради від 20.06.2000р., яка є засновником підприємства. Наказом Управління майном спільної власності Львівської обласної ради від 20.07.2012 року виконання обов'язків директора цього підприємства покладено на ОСОБА_2 Згідно з наказом Управління майном спільної власності Львівської обласної ради від 29 квітня 2014р. № 10-п ОСОБА_2 був звільнений з посади виконувача обов'язків директора комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ" 29.04.2014 року за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України) на підставі заяви ОСОБА_2 від 29.04.2014 року (а.с. 39).

Цим же наказом виконання обов'язків директора покладено на Антонійчука Я.Р. та зобов'язано його створити комісію з інвентаризації та приймання передачі товарно-матеріальних цінностей, закріплених за підприємством, прийняти товарно-матеріальні цінності, закріплені за підприємством (в тому числі установчі документи, печатки, бланки суворої звітності) за актом приймання-передачі (а.с. 39).

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 визнає, що при звільненні йому було видано трудову книжку, а також виплачено належну йому заробітну плату, невиплаченою залишилась лише грошова компенсація за всі дні невикористаної відпустки.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів вважає, що наявні у справі докази дають підстави прийти до висновку, про відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті позивачу ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану відпустку, у зв'язку з чим правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті вказаної суми відсутні.

Відповідно до п.п. 4.6, 4.7 Статуту КП "Телекомпанія Львів - ТБ" директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції "Засновника". Директор підприємства також несе повну відповідальність за стан та діяльність підприємства, розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства.

Таким чином сам позивач як директор ніс відповідальність за правильне та своєчасне нарахування та виплату заробітної плати та інших коштів, належних йому при звільненні.

Матеріалами справи підтверджується, що заступник директора ОСОБА_6 та головний бухгалтер ОСОБА_7 при звільненні з підприємства по акту прийому - передачі від 15.04.2014 року передали директору ОСОБА_2 усю фінансову та бухгалтерську документацію, яку ОСОБА_2 прийняв та ствердив особистим підписом на акті прийому - передачі від 15.04.2014 року.

У цей же день директор ОСОБА_2 одержав довідку підприємства від 15.04.2014 року вих. № 1504/4 за його ж підписом та підписом головного бухгалтера про його середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття, тобто заздалегідь (а.с. 10, 46).

Встановлено, що в останній день роботи 29 квітня 2014 року ОСОБА_2 як директор підписав необхідний пакет документів, що були скеровані в Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова про виплату заробітної плати працівникам за другу половину квітня 2014 в тому числі і собі, проте, маючи реальні повноваження та можливості як директор вирішити питання щодо нарахування та виплату йому компенсації за невикористану відпустку за останні роки, не включив у вказані документи суму, необхідну йому для виплати грошової компенсації за відпустку, належну йому при звільненні в день звільнення, хоча перешкод для цього не було.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не міг переконливо пояснити з яких причин він цього не зробив.

Матеріалами справи підтверджується, що документи фінансового, бухгалтерського обліку підприємства одержані позивачем по акту 15.04.14р. не були передані позивачем ні при звільненні з роботи, ні в подальший період, що підтверджується актом підприємства від 27.05.2014р. про відсутність на підприємстві первинної документації (а.с. 69), листом підприємства від 20.05.2014р. на ім'я начальника управління майном спільної власності про відсутність вказаних документів (а.с. 65), актом ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ" за період з 01.03.2010 року по 30.04.2014 року, складеного головним державним фінансовим інспектором Держфінінспекції у Львівській області 29.05.2014р. у якому зазначено, що в ході ревізії встановлено відсутність документації фінансово-господарської діяльності підприємства (а.с. 66 - 68).

Листом начальника Державної фінансової інспекції у Львівській області №03-01-15м/3724 від 02.06.2014р. зобов'язано в.о. директора КП "Телекомпанія" "Львів-ТБ" Антонійчука Я.Р. забезпечити поновлення бухгалтерського обліку та відновлення первинних бухгалтерських документів в строк не більше як два місяці з дня надіслання контролюючим органом відповідної вимоги (а.с. 69).

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 підтвердив, що по акту не передавав новій адміністрації підприємства одержані ним по акту 15.04.2014р. документи фінансово-господарської діяльності підприємства, зазначивши, що уся документація залишилась на підприємстві, проте від нього не захотіли її прийняти, про що він листом 20.05.2014 року повідомив Засновника та начальника Управління майном спільної власності.

Між тим вищезазначеним актом ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства, складеним незалежним ревізором, зафіксовано, що станом на 25.05.2014 року первинні документи фінансово-господарської діяльності на підприємстві були відсутні, чим спростовуються доводи позивача, що він вищезазначені документи залишив на підприємстві після його звільнення з роботи.

Та обставина, що відповідач не мав у своєму розпорядженні необхідних даних підтверджених документально щодо розміру заробітної плати позивача для розрахунку компенсації за невикористану відпустку, підтверджується його зверненнями у Львівський міський центр зайнятості щодо повідомлення розміру середнього заробітку ОСОБА_2, який взятий для розрахунку допомоги по безробіттю.

Системний аналіз вищезазначених фактів та доказів дає підстави прийти до висновку, що вини підприємства у затримці розрахунку, а саме, несвоєчасній виплаті компенсації за невикористану відпустку позивачу, не має, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.2 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ" задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Телекомпанія "Львів - ТБ", третя особа - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 24 970 грн. 40 коп. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк