Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2015 Справа №607/2074/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Паюка М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Федоровича В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» про визнання майнових прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» про визнання за ним майнового права на однокімнатну квартиру №199, поверх п'ятий, під'їзд шостий, проектною загальною площею 40,72 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, на суму 149442,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 січня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір про пайове будівництво, відповідно до якого відповідач приймає його у пайове будівництво однокімнатної квартири №199, поверх п'ятий, під'їзд шостий, проектною загальною площею 40,72 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Позивач оплатив повну вартість квартири в сумі 149442,00 грн., однак на даний час лише частина будинку побудована, тобто зобов'язання приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» не виконані. За вказаних обставин, ОСОБА_3 просить суд визнати за ним майнове право на однокімнатну квартиру №199, поверх п'ятий, під'їзд шостий, проектною загальною площею 40,72 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, на суму 149442,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача, доводи представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно долученої до матеріалів справи копії договору від 15 січня 2008 року, укладеного між ПП «ТФ «Будівельник» (Сторона - 1) та ОСОБА_3 (Сторона - 2), Сторона - 1 приймає Сторону - 2 у пайове будівництво на однокімнатну квартиру №199, поверх п'ятий, під'їзд шостий, проектною загальною площею 40,72 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію - 2011 рік. Попередня базова вартість квартири становить 149 442 грн.

Як вбачається із копії квитанції до прибуткового касового ордеру №117 від 15 січня 2008 року, що міститься в матеріалах справи, ПП «ТФ «Будівельник» прийнято від ОСОБА_3 дольовий внесок по АДРЕСА_1 в сумі 114,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що виниклі між сторонами зобов'язання відповідачем не виконуються, так як будівництво та здача в експлуатацію будинку, де знаходиться квартира позивача, приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник» не проведено, а тому ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

В силу ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Цивільним кодексом України, зокрема ст.ст.316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382 передбачені загальні засади права власності. Так, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; усі суб'єкти права власності є рівними перед законом; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва; житлом фізичної особи є квартира.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Проаналізувавши вищевказані норми Закону, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, зважаючи на те, що однокімнатна квартира №199, поверх п'ятий, під'їзд шостий, проектною загальною площею 40,72 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, на яку позивач просить визнати майнове право, будівництвом не завершена, прийняття нерухомого майна до експлуатації не відбулося, відповідно право власності на квартиру за вказаною адресою не виникло, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» про визнання майнових прав слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки майнове право є похідним від права власності.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 64, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» про визнання майнових прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська