Справа № 1016/3094/12 Головуючий у І інстанції Косенко А.В.
Провадження № 22-ц/780/296/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб
Категорія 1 18.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Фінагєєва В.О.

при секретарі Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 30 серпня 2013 року у справі за позовом Міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Київській області, Макарівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та повернення земельних ділянок до державної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання розпорядження незаконним та його скасування,

В С Т А Н О В И Л А :

21 жовтня 2009 року Міжрайонний природоохоронний прокурор Київської області в інтересах держави, в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Київській області, Макарівської районної державної адміністрації Київської області, звернувся до суду із позовом в якому просив скасувати державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, видані відповідачам, а також зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повернути до земель державної власності Макарівської районної державної адміністрації Київської області спірні земельні ділянки.

Свої вимоги мотивував тим, що Міжрайонною природоохоронною прокуратурою Київської області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства на території Макарівського району Київської області при отриманні у власність членами фермерських господарств земельних ділянок . Перевіркою встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 3, 13 ЗУ «Про фермерське господарство», за відсутності родинних зв'язків голови фермерського господарства «Лісове плесо» з відповідачами по справі, розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації №99 від 22.02.2006 року «Про приватизацію земельних ділянок у розмірі земельної частки ( паю ) членами фермерського господарства «Лісове плесо» в межах Королівської сільської ради Макарівського району земельні ділянки з користування фермерського господарства передано їм у власність спірні земельні ділянки, загальною площею 22,953 га.

При цьому вказано, що на зазначене розпорядження Міжрайонною природоохоронною прокуратурою Київської області принесено протест, за результатами розгляду якого незаконне розпорядження скасовано.

Разом з цим, на підставі незаконного розпорядження Макарівської РДА №99 від 22.02.2006 року на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 27.02.2006 року видані державні акти на право власності на земельні ділянки в межах Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, які підлягають визнанню недійсними, а земельні ділянки підлягають поверненню до земель державної власності.

В свою чергу, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом якому просили суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 23.01.2009 року №161.

Мотивуючи зустрічні позовні вимоги, позивачі зазначили, що спірне розпорядження є незаконним та прийнятим з порушенням норм Конституції України та законів України.

Також зазначено, що такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку Земельним кодексом України не передбачено.

Справа розглядалась судами усіх ланок неодноразово.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 4 листопада 2014 року в задоволенні позову Міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Київській області, Макарівської районної державної адміністрації Київської області, відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Визнано незаконним та скасоване розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 23 січня 2009 року № 161.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Зокрема в доводах апеляційної скарги наголошує на тому, що суд першої інстанції безпідставно виключив із доказів постанову Бородянського районного суду Київської області від 02 вересня 2011 року, якою закрита кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 у зв»язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності . Саме із постанови Бородянського районного суду від 02 вересня 2011 року вбачається відсутність родинних зв»язків між головою ФГ «Лісове плесо» з відповідачами у справі.

Також не погоджується прокурор із висновком суду в тій частині, що прокурор обрав неналежний спосіб захисту, а також із тим, що такої підстави для припинення права власності на земельні ділянки як скасування розпоряджень, на підставі яких це право власності виникло, не передбачено ст. 140 ЗК України. При цьому наголошує на тому, що ст. 140 ЗК України застосовується в тому випадку, коли земельна ділянка отримана правомірно, а не тоді, коли особа набула право власності на земельну ділянку на підставі незаконного розпорядження органу виконавчої влади.

Також прокурор не погоджується із тим, що суд прийняв до розгляду зустрічний позов. Вважає, що такий позов мав розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Просить рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 лютого 2006 року розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області №99 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю членам фермерського господарства "Лісове плесо" в розмірі середньої частки ( паю ) для ведення фермерського господарства в межах Королівської сільської ради Макарівського району Київської області та передано безоплатно у власність, зокрема, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,5128 га, ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,5010 га та земельну ділянку площею 1,5661 га , ОСОБА_3 земельну ділянку площею 4,4000 га та земельну ділянку площею 1,5500 га, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,9935 га .

На підставі вказаного розпорядження 27 лютого 2006 року на їх ім'я видані державні акти на право власності на земельні ділянки: ОСОБА_1 державний акт серії ЯГ № 167280 виданий 27.06.2006 року, ОСОБА_2 державний акт серії ЯГ № 167279 виданий 27.06.2006 року та державний акт серії ЯГ № 167278 виданий 27.06.2006 року, ОСОБА_3 державний акт серії ЯГ № 167276 та державний акт серії ЯГ № 167275 видані 27.06.2006 року, ОСОБА_4 державний акт серії ЯГ № 167277 виданий 27.06.2006 року.

Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області №161 від 23.01.2009 року на виконання протесту прокурора міжрайонного природоохоронної прокуратури Київської області від 11.12.2008 року № 2796 скасовано розпорядження голови Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 22.02.2006 року №99 "Про приватизацію земельних ділянок у розмірі земельної частки (пай) членам фермерського господарства "Лісове плесо" в межах Королівської сільської ради Макарівського району", як незаконне.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 02.09.2011 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у здійсненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України закрито і звільнено його від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Відмовляючи у задоволенні позову прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор не довів тієї обставини, що відповідачі не являються родичами ОСОБА_6, а постанова суду в кримінальній справі не є вироком, а тому не може бути доказом в розумінні ч.4 ст.61 ЦПК України.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Макарівська РДА не могла скасовувати своє розпорядження, відповідно до якого виникли нові правовідносини. При цьому суд послався на рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Проте із такими висновками суду судова колегія не може погодитись із наступних підстав. Суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні, що Макарівська РДА не мала права скасовувати своє розпорядження, яке вже вичерпало свою дію. Однак при цьому не прийняв до уваги тієї обставини, що скасування розпорядження відбулось не з власної ініціативи Макарівської РДА, а на виконання протесту прокурора, який відповідно до ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» є обов»язковим для виконання. Разом із тим, для вирішення позовних вимог прокурора щодо законності виділення відповідачам земельних ділянок наявність чи відсутність не скасованого розпорядження Макарівської РДА не має принципового значення. При вирішенні вказаних позовних вимог необхідно виходити з наступного.

Частинами першою та другою ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права власності на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання у користування.

Отже указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної і комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов»язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року № 6-57 цс13, яка в силу ст. 360-7 є обов»язковою для судів.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Посилання суду на те, що перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в ст.140 ЗК України і він є вичерпним, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки статтею 140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку.

Разом із тим, за положеннями ст. 155 ЗК України акт органу влади щодо надання земельної ділянки може бути скасовано за умов визначених цією статтею, зокрема за умови порушення прав щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.

Отже при розгляді справи, у тому числі у випадку скасування розпорядження про надання земельної ділянки, суд має встановити які порушення було допущено при наданні земельної ділянки та чи порушено будь чиї права.

Про це було вказано в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року, якою була задоволена касаційна скарга прокурора на попередні рішення судів в даній справі. Однак суд першої інстанції не прийняв такі висновки колегії суддів до уваги і при прийнятті оскаржуваного рішення знову ж таки не перевірив та не встановив чи ґрунтується на законі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 22 лютого 2006 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю членам фермерського господарства «Лісове плесо» і розмірі середньої частки (паю) для ведення фермерського господарства в межах Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, а обмежився лише тим, що Макарівська районна державна адміністрація у подальшому незаконно скасувала своє розпорядження.

Як вбачається із розпорядження Макарівської РДА від 22 лютого 2006 року № 99, виконувач обов»язків голови адміністрації розглянувши лист Макарівського районного відділу земельних ресурсів та технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю членам фермерського господарства «Лісове плесо» в розмірі середньої частки (паю) для ведення фермерського господарства в межах Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, враховуючи висновок державної землевпорядної експертизи, керуючись законами України «Про землеустрій», «Про місцеві державні адміністрації», «Про фермерське господарство», ч.2 ст. 31, ч.1 ст. 32, 186, п.12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, затвердив технічну документацію щодо складання державних актів, передав безоплатно у власність членам фермерського господарства «Лісове плесо» земельні ділянки для ведення фермерського господарства відповідно до списку, що додається та надав дозвіл на виготовлення державних актів.

До вказаного розпорядження були доданий список громадян у кількості 10 осіб, яким надано дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки, до якого входять відповідачі.

На виконання вказаного розпорядження Макарівської РДА державні акти відповідачам були видані 27 лютого 2006 року.

Відповідно до ст. 118 ЗК України в редакції, яка діяла на час передачі відповідачам у власність земельних ділянок громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що Макарівська РДА порушила вказані норми ЗК України при ухвалені вказаного розпорядження. Не міститься таких доводів і в позовній заяві. Однак прокурор стверджує, що про той факт що особи (відповідачі), які отримали за вказаним розпорядженням земельні ділянки як члени фермерського господарства не можуть бути такими в силу того, що не є родичами голови фермерського господарства ОСОБА_6, стало відомо значно пізніше і саме ця обставина стала підставою для визнання державних актів недійсними.

Таким чином прокурор вважає, що оскільки відповідачі не могли бути членами фермерського господарства «Лісове плесо», то у них і не виникло права на отримання у власність земельних ділянок як у членів фермерського господарства. Про відсутність такого права у відповідачів на час передачі їм у власність земельних ділянок Макарівська РДА могла не знати, оскільки до її компетенції не належить перевірка правильності створення фермерських господарств. Фермерське господарство «Лісове плесо» було створене і зареєстроване у передбачений законом спосіб. Макарівській РДА для виділення земельних ділянок членам фермерських господарств достатньо їх заяв та статутних документів.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив з того, що прокурор не довів тих обставин, що відповідачі не є родичами ОСОБА_6 , а отже не могли бути членами фермерського господарства і не могли отримувати у власність як члени таких господарств земельні ділянки.

Однак судова колегія не може з цим погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На підтвердження своїх доводів прокурор надав суду постанову Бородянського районного суду, якою було закрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_6, в якій містяться дані про те, що відповідачі не є родичами ОСОБА_6

Також прокурор надав письмові пояснення, які надавались ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в ході розслідування кримінальної справи, якими підтвердувадись обставини щодо відсутності родинних відносин між ОСОБА_6 та відповідачами.

Судова колегія погоджується із тим, що постанова про закриття кримінальної справи не є обов»язковою для суду в контексті ч.4 ст. 61 ЦПК України, тобто вказані в постанові обставини не є такими, що не підлягають доказуванню в даній справі. Однак судова колегія вважає, що вказана постанова, також як і письмові докази додані прокурором є належними і допустимими доказами. Тобто, прокурор на підтвердження своїх вимог надав докази, в яких містилась інформація, яка мала значення для справи і суд зобов»язаний був їх дослідити. Відповідачі, у випадку незгоди із тими обставинами, які ці докази доводять, мали б надати свої докази, які б спростували надані прокурором докази. Однак відповідачі взагалі не заперечували проти того, що вони не є родичами ОСОБА_6, а також не надавали суду доказів на спростування цих обставин.

Таким чином, оскільки законом саме на сторони покладається обов»язок надавати докази на доведення своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що прокурор довів свої позовні вимоги, а відповідачі їх не спростували.

Вирішуючи вказану справу, судова колегія виходить з того, що кожен громадянин України має право на отримання у власність земельних ділянок. Але законом передбачені деякі випадки, коли земельні ділянки конкретного цільового призначення можуть бути наділені лише певним категоріям осіб, які мають на це право, як то, наприклад, працівникам сільськогосподарських підприємств, членам фермерських господарств. Для виникнення права на отримання цих земельних ділянок особа має мати певний статус, тобто приналежність до конкретного сільськогосподарського підприємства.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі не могли бути членами фермерського господарства «Лісове Плесо», а тому земельні ділянки ними були отримані без належних правових підстав. При цьому та обставина, що Статут фермерського господарства «Лісове Плесо» не визнавався недійсним, не спростовує тих обставин, що відповідачі до членів цього господарства були включені незаконно, а тому незаконно отримали у власність земельні ділянки.

З доводами апеляційної скарги в частині того, що зустрічний позов має розглядатись в порядку адміністративного судочинства не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки первісний і зустрічний позови є взаємопов»язаними, виникли і одних правовідносин, а тому правильно розглянуті в одному провадженні.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 листопада 2014 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області задовольнити частково.

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки видані:

- ОСОБА_1 державний акт серії ЯГ № 167280 на земельну ділянку площею 4,5128 га виданий 27.06.2006 року;

- ОСОБА_2 державний акт серії ЯГ № 167279 на земельну ділянку площею 3,5010 га виданий 27.06.2006 року;

- ОСОБА_2 державний акт серії ЯГ № 167278 на земельну ділянку площею 1,5661 га виданий 27.06.2006 року;

- ОСОБА_3 державний акт серії ЯГ № 167276 на земельну ділянку площею 4,4000 га виданий 27.06.2006 року;

- ОСОБА_3 державний акт серії ЯГ № 167275 на земельну ділянку площею 1,5500 га виданий 27.06.2006 року;

- ОСОБА_4 державний акт серії ЯГ № 167277 на земельну ділянку площею 3,9935 га виданий 27.06.2006 року;

Зобов'язати відповідачів повернути до земель державної власності Макарівської районної державної адміністрації Київської області земельні ділянки на території Королівської сільської ради Макарівського району Київської області, а саме:

- ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 4,5128 га вартістю 17901,40 грн., кадастровий номер :04:013:0012;

- ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 3,5010 га кадастровий номер :04:013:0010 та повернути земельну ділянку площею 1,5661 га, кадастровий номер :04:013:0008, загальною вартістю 18432,23 грн.;

- ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 4,4000 га, кадастровий номер :04:013:0014, та повернути земельну ділянку площею 1,5500 га кадастровий номер :04:013:0007, загальною вартістю21538,22 грн.;

- ОСОБА_4 повернути земельну ділянку площею 3,9935 га кадастровий номер :04:013:0015 вартістю 15841 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів .

Головуючий

Судді