Справа № 464/1076/13-ц
пр.№ 2/464/639/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі : головуючого-судді Борейка С. В.

за участі секретаря судового засідання Диді М.І.,

а також відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 16 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.01.2011 р. по справі №2-417/11 визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за умовами якої остання відмовляється від майна, яке є предметом позову на користь відповідача та відповідно його витребування (автомобіля марки «Шеврове Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1) за умов сплати відповідачем відшкодування, а відповідач в свою чергу зобов'язується сплатити дане відшкодування, яке сторони визначили в сумі 48 000 грн., що є еквівалентом 6000 доларів США в термін до 31.01.2012 р. відповідно до наведеного в ухвалі графіку. Вказана ухвала набрала законної сили та не оскаржувалась сторонами. У зв'язку із тим, що відповідач своїх зобов'язань по сплаті коштів згідно з графіком сплати не виконав, то Сихівським районним судом було видано виконавчий лист на стягнення вказаної в ухвалі суми коштів, а саме 48 000 грн., яка перебуває на виконанні у Сихівському ВДВС ЛМУЮ. 03.07.2012 р. між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_3 було укладено договір за умовами якого ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_5 кошти у сумі 16 000 грн. взамін чого вона відмовляється від будь-яких вимог на автомобіль марки «Шеврове Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Пунктом 4 цього договору сторони визначили, що у зв'язку із сплатою коштів у сумі 16 000 грн. до позивача переходить право вимоги ОСОБА_5 до відповідача за зобов'язаннями, які виникли на підставі ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 27.01.2011 р. по справі №2-417/11 у розмірі 16 000 грн. Решта заборгованості відповідача згідно вказаної ухвали суду залишається до виконання відповідачем перед ОСОБА_5 Зважаючи на те, що договором від 3 липня 2012 р. було встановлено, що до нового кредитора ОСОБА_3 переходить право первісного кредитора в частині, а саме 16 000 грн., то саме цей обсяг права вимоги перейшов від ОСОБА_5 до позивача, а відтак останній має право вимагати його виконання.

У судове засідання позивач та його представник подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні згідно з письмовими запереченнями проти позову заперечили та просять в такому відмовити за безпідставністю.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.01.2011 р. по справі №2-417/11 визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за умовами якої остання відмовляється від майна, яке є предметом позову на користь ОСОБА_1 та відповідно його витребування (автомобіля марки «Шеврове Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1) за умов сплати ОСОБА_1 відшкодування, а ОСОБА_1 в свою чергу зобов'язується сплатити дане відшкодування, яке сторони визначили в сумі 48 000 грн., що є еквівалентом 6000 доларів США в термін до 31.01.2012 р. відповідно до наведеного в ухвалі графіку.

Разом з тим, 03.07.2012 р. між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_3 було укладено договір за умовами якого ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_5 кошти у сумі 16 000 грн. взамін чого вона відмовляється від будь-яких вимог на автомобіль марки «Шеврове Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Пунктом 4 цього договору сторони визначили, що у зв'язку із сплатою коштів у сумі 16 000 грн. до ОСОБА_3 переходить право вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 за зобов'язаннями, які виникли на підставі ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 27.01.2011 р. по справі №2-417/11 у розмірі 16 000 грн. Решта заборгованості ОСОБА_1 згідно вказаної ухвали суду залишається до виконання ОСОБА_1 перед ОСОБА_5

На підставі вищенаведеного у зв'язку із заміною кредитора у зобов'язанні, позивач та його представник просять стягнути з відповідача 16 000 грн.

Натомість при цьому не враховано ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 14 березня 2012 р., яка набрала законної сили та якою змінено спосіб виконання ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 27.01.2011 р. по справі №2-417/11 шляхом зобов'язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_5 автомобіль марки «Шеврове Авео», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Так, за умовами ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З оглядну на наведене, суд приходить до висновку, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відтак, оскільки на момент укладення договору від 03.07.2012 р. зобов'язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_5 про сплату коштів припинилося відповідно до ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 14 березня 2012 р., якою передбачено обов'язок ОСОБА_1 передати ОСОБА_5 автомобіль, то відступлення права вимоги відбулося вже відносно вимоги, яка не існувала на момент переходу цього права. Відтак, відступлення права вимоги відбулося відносно недійсної вимоги, а тому вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і таке відступлення права вимоги не тягне за собою правових наслідків.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За умовами ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи встановлені обставини справи та аналізуючи наведені вище положення закону, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до переконання, що, всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не доведено підставність стягнення коштів з відповідача в порядку відступлення права вимоги у відповідності до ст.ст.512, 514 ЦК України, а тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню та в задоволенні позову слід відмовити.

Також, згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.ст.15, 512, 514 ЦК України та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в позові представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, у відсутності яких таке прийняте, - в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий С.В.Борейко