ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6951/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"30" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюку М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.03.2015 року між сторонами було укладено письмовий договір 24/03, за умовами якого ОСОБА_2 доручила за плату, а ФОП ОСОБА_3 зобов'язався якісно виготовити продукцію та провести заміри, монтаж шафи-купе та демонтаж старих вікон/дверей за адресою: АДРЕСА_1 у строк десять днів. Оскільки свої зобов'язання щодо передплати товару за договором у сумі 3 000 грн. позивачка здійснила повній мірі, а відповідач свої зобов'язання не виконав, монтаж зазначеної шафи-купе не здійснив та ігнорує всі звернення ОСОБА_2 з цього приводу, вона звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати договір купівлі-продажу, укладений між сторонами 24.03.2015 року, стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 725 грн. та суму попередньої оплати у розмірі 3 000 грн., а також моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її часті, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2015 року між сторонами було укладено письмовий договір № 24/03 (далі - Договір), за умовами якого ОСОБА_2 (Замовник) доручила за плату, а ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) зобов'язався якісно виготовити продукцію: шафу-купе (корпус ДСП вишня оксфорд вартістю 2 250 грн.; розсувні системи/профіль Komandor (срібло) та 2 дверей, вартістю 1 000 грн.) та провести заміри, монтаж шафи-купе та демонтаж старих вікон/дверей за адресою: АДРЕСА_1 у строк десять днів (а.с.5).

Відповідно до п. 3.1. Договору, Замовник за даним Договором сплачує Виконавцеві вартість наступних робіт та послуг: розсувні системи/профіль Komandor (срібло); демонтаж/монтаж продукції - 10% від виробів та заніс та поверх, збір та доставка, що всього за Договором становить 3 250 грн. 00 коп. Сектор 300Х520 - 5 шт. - 250 грн. (а.с.5).

За умовами п. 3.3. Договору Замовник зобов'язаний провести передплату у розмірі 30% від вартості виробу, що становить 1 500 грн. та провести кінцевий розрахунок після отримання Продукції в цей же день (що становить 1 000 грн. + 1 000 грн).

Як вбачається з розписки 24.03.2015 року ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_2 суму у розмірі 1 500 грн. у присутності ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1

31.03.2015 року ОСОБА_3 у зазначеній розписці вчинено напис про те, що він завіз та зібрав корпусну частину шафи-купе за адресою: АДРЕСА_1 та взяв 1 500 грн. й аванс 500 грн. за розсувну систему. Залишок після зібрання - 500 грн. (а.с. 7).

Так, Замовник ОСОБА_2 в повній мірі виконала свої зобов'язання щодо передплати товару за договором № 24/03 у сумі 3 000 грн., проте Виконавець свої зобов'язання не виконав, монтаж зазначеної шафи-купе не здійснив.

Як зазначено в положеннях пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, а роботою є діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця відповідно до умов договору, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування шкоди.

Оскільки ФОП ОСОБА_3 за договором № 24/03 від 24.03.2015 року було істотно порушено умови цього договору, а саме - в частині належного монтажу шафи-купе, суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов'язань, а відтак й про необхідність розірвати зазначений договір та стягнути на користь позивача суму попередньої оплати у розмірі 3000 грн.

Крім того, позивачка просить стягнути з ФОП ОСОБА_3 4 725 грн. 00 коп. пені за невиконані зобов'язання, виходячи з умов п. 3.4. Договору (3 500 грн.*1/= 35 грн. за день прострочення).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Судом встановлено, що пунктом 3.4 договору сторони обумовили відмінний від передбаченого ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" розмір штрафних санкцій, разом з тим, позивачем не визначена сума робіт по договору, у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн, то в її задоволенні слід відмовити з огляду на наступне.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму № 5 від 25 травня 2001 р., № 1 від 27 лютого 2009 р.) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 року «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством.

За діючою редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що майну ОСОБА_2 було завдано шкоду або така шкода їй була завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, у суду відсутні підстави для стягнення з ФОП ОСОБА_3 2 000,00 грн. моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів.

Згідно із ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 22, 526, 610, 611, 625, 655-658, 660, 662, 664, 692, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Розірвати договір № 24/03 від 24.03.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 суму попередньої оплати задоговором № 24/03 від 24.03.2015 року у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА