№ 2-527-15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13. 05. 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Бобровника О. В.

при секретарі: Мурга Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" - про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" - про захист прав споживачів.

Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 23 серпня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та позивачем було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2110-13-00073, предметом страхування якого є автомобіль Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1.

Згідно умов вищевказаного договору, одним з страхових випадків є дорожньо-транспортна пригода.

29 листопада 2013 року о 01 годині 00 хвилин на 702 кілометрі + 100 метрів на трасі Київ - Харків - Довжанський транспортний засіб -автомобіль НОМЕР_1 потрапив в ДТП, в наслідок якого отримав механічні пошкодження, а саме: лопнув передній бампер справа; лопнула радіаторна решітка; лопнуло переднє праве крило; деформовані дві задні двері.

2 грудня 2013 року позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку, та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 29 листопада 2013 року в результаті ДТП автомобіль НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Згідно звіту № 21/12/13 від 28.01.2014 року, про оцінку колісного транспортного засобу Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1 від 25 грудня 2013 року - ринкова вартість автомобіля на момент ДТП складає 111568,78 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, згідно зазначеного звіту, складає 67996,14 грн., що є більше 60% ринкової вартості вищевказаного автомобіля.

Відповідно до п.12.4 договору у випадку конструктивної загибелі страхового транспортного засобу (якщо згідно з актом автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту перевищує 60% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку), розмір страхового відшкодування розраховується за вибором страховика по одному з вказаних в договорі варіантів.

Позивач зазначає, що у нього виникли сумніви відносно повноти та об'єктивності звіту № 21/12/13 від 28.01.2014 року, про оцінку колісного транспортного засобу Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1 від 25 грудня 2013 року, в зв'язку з чим позивач звернувся з письмовою заявою до ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С. з проханням провести авто-товарознавче дослідження автомобіля Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1.

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 2843 від 19.03.2014 року вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 44895,27 грн.

Дана сума не перевищує 60% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку.

Разом з цим, п.12.4 договору - випадок конструктивної загибелі страхового транспортного засобу, до автомобіля НОМЕР_1 не застосовується.

31 березня 2014 року позивач звернувся з письмовою вимогою до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відшкодувати позивачу суму вартості ремонту автомобіля НОМЕР_1, яка згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 2843 від 19.03.2014 року складає 44895,27 грн. і додав копію вищевказаного висновку.

12 травня 2014 року поштою позивач отримав відповідь від 29.04.2014 року № 03/2799 за підписом начальника управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_3 в якому вказано, що підстави для перегляду прийнятого рішення по справі відсутні.

В зв'язку із зазначеним, позивач вважаючи свої права порушеними, просив суд:

- зобов'язати ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виконати умови договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2110-13-00073;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 44895,27 грн. - вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 50000 грн. - моральна шкода, завдана позивачу неправомірними діями службових осіб ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 705 грн. 60 коп. - вартість висновку ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С.

Позивач в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, подавши до суду заздалегідь заперечення проти позову в яких просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2110-13-00073, предметом страхування якого є автомобіль Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно умов вищевказаного договору, одним з страхових випадків є дорожньо-транспортна пригода.

Вбачається, що 29 листопада 2013 року о 01 годині 00 хвилин на 702 кілометрі + 100 метрів на трасі Київ - Харків - Довжанський транспортний засіб -автомобіль НОМЕР_1 потрапив в ДТП, в наслідок якого отримав механічні пошкодження, а саме: лопнув передній бампер справа; лопнула радіаторна решітка; лопнуло переднє праве крило; деформовані дві задні двері.

Факт ДТП підтверджується довідкою виданою батальйоном ДПС для обслуговування доріг державного значення при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області від 29.11.2013 року.

2 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку, та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 29 листопада 2013 року в результаті ДТП автомобіль НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Згідно звіту № 21/12/13 від 28.01.2014 року, про оцінку колісного транспортного засобу Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1 від 25 грудня 2013 року - ринкова вартість автомобіля на момент ДТП складає 111568,78 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, згідно зазначеного звіту, складає 67996,14 грн., що є більше 60% ринкової вартості вищевказаного автомобіля.

Відповідно до п.12.4 договору у випадку конструктивної загибелі страхового транспортного засобу (якщо згідно з актом автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту перевищує 60% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку), розмір страхового відшкодування розраховується за вибором страховика по одному з вказаних в договорі варіантів.

Позивач при зверненні до суду зазначав, що у нього виникли сумніви відносно повноти та об'єктивності звіту № 21/12/13 від 28.01.2014 року, про оцінку колісного транспортного засобу Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1 від 25 грудня 2013 року, в зв'язку з чим він звернувся з письмовою заявою до ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С. з проханням провести авто-товарознавче дослідження автомобіля Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1.

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 2843 від 19.03.2014 року вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 44895,27 грн.

Вказана сума не перевищує 60% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку.

Разом з цим, п.12.4 договору - випадок конструктивної загибелі страхового транспортного засобу, до автомобіля НОМЕР_1 не застосовується.

Встановлено, що 31 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою вимогою до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відшкодувати йому суму вартості ремонту автомобіля НОМЕР_1, яка згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 2843 від 19.03.2014 року складає 44895,27 грн. і додав копію вищевказаного висновку.

12 травня 2014 року поштою ОСОБА_1 отримав відповідь від 29.04.2014 року № 03/2799 за підписом начальника управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_3 в якому вказано, що підстави для перегляду прийнятого рішення по справі відсутні.

Позивач вважаючи свої права порушеними просив суд про задоволення позову. на що слід зазначити наступне.

Відповідно до норм ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що умови договору страхування ОСОБА_1 не порушував, однак останньому було відмовлено у нарахуванні та отриманні виплати.

Відповідно до вимог п.3 ст. 988 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Крім того, згідно з ч.3 ст. 988 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови, однак позивачу надано тільки коротку відповідь без обґрунтування причин.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок відшкодування матеріальної шкоди майну, життю та здоров'ю третіх осіб, яка була завдана з вини страхувальника здійснюється страховиком згідно вимог цього закону, не інакше, як на підставі укладеного між страховиком та страхувальником, з вини якого була завдана така шкода, відповідно Договору (страхового полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

У відповідності до п. 32.7 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує тільки шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги позивача щодо зобов'язання ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виконати умови договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2110-13-00073 та стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 44895,27 грн. - вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 та суму в розмірі 705 грн. 60 коп. - вартість висновку ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С., обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивач при звернені до суду просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 50000 грн., на що слід зазначити наступне.

Позивач при зверненні до суду зазначав, що не правомірними діями службових осіб ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», які виражені у відмові в нарахуванні та виплаті грошових коштів, відповідно до умов договору, позивачу спричинено і моральну шкоду, яка виражена в тому, що позивач витратив багато часу для того щоб пройти всі стадії досудового врегулювання спору. Окрім того, робота позивача пов'язана з автомобілем, він їздить на ньому щодня, часто буває у відрядженнях. Також позивач зазначав, що він декілька місяців їздив на механічно пошкодженому автомобілі, що також не приємно. Після проведення авто-товарознавчого дослідження автомобіля в ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С., позивач за свої власні кошти відремонтував автомобіль.

Позивач завдану йому моральну шкоду оцінює в 50000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Судом встановлено, що не правомірними діями службових осіб ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», які виражені у відмові в нарахуванні та виплаті грошових коштів, відповідно до умов договору, позивачу спричинено і моральну шкоду.

Проте, суд не погоджується з визначеною позивачем сумою моральної шкоди, вважаючи її завищеною, а тому з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 456 грн. та судовий бір за вимогу немайнового характеру в сумі 243, 60 грн., а всього 699 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 487, 638, 979, 988, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27-30, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ОСОБА_1 44 895,27 грн. страхового відшкодування.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ОСОБА_1 705,60 грн. витрати по складанню висновку.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" в особі Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" в дохід держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 456 грн. та судовий бір за вимогу немайнового характеру в сумі 243, 60 грн., а всього 699 грн. 60 коп.

Інші позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: