Справа № 297/2761/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі: Ердевдій І. С., за участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, в натурі,

встановив:

21 травня 1955 року батько сторін ОСОБА_5 придбав від виконавчого комітету Берегівської районної Ради депутатів трудящих Закарпатської області житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін, ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року і їхній батько. Після їх смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить зазначене будинковолодіння, яке відповідно до чинного на той час Цивільного кодексу Української РСР позивачка і відповідачка успадкували разом, однак право на спадщину тоді було оформлено лише за відповідачкою, так як позивачка на той час була ще неповнолітньою.01 листопада 1991 року відповідачка подарувала позивачці 1/2 частину Будинку під Літерою "А" на підставі договору дарування, укладеного між ними, посвідченого виконавчим комітетом Свободянської сільської Ради народних депутатів Берегівського району Закарпатської області і зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 74. Тоді ж між ними було досягнуто домовленості про поділ Будинку під літерою "А" на дві відокремлені квартири з самостійними входами. З цією метою було замуровано міжкімнатний прохід з кімнати 1-6 в кімнату 1-9 та влаштовано окремий вхід у квартиру позивачки.

Позивачка вказує, що 2007 році відповідачка самовільно зайняла та перепланувала "квартиру" позивачки в спільному будинку під літерою "А" у будинковолодінні за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1, розібравши раніше замурований міжкімнатний прохід та замурувавши зовнішній вхід до неї. Після цього позивачка та її доньки неодноразово намагалися потрапити до спірного Будинку, однак відповідачка та її чоловік щоразу чинили нам перешкоди.

Оскільки право власності на Будинок не було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, то виконавчий комітет Свободянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області рішенням від 31 жовтня 2007 року № 88 надало дозвіл на оформлення права власності на Будинок за сторонами - по 1/2 частці за кожною. На підставі зазначеного рішення тим же виконавчим комітетом Свободянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на Будинок серії САВ № 429941 від 23 травня 2008 року. Перед цим, 31 серпня 2007 року Комунальне підприємство "Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради" виготовило технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

Представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просили задовольнити повністю.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви позовні вимоги не визнає.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що змінений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували від своїх батьків житловий будинок під літерою "А" з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1

01 листопада 1991 року відповідачка подарувала позивачці 1/2 частину Будинку під Літерою "А" на підставі договору дарування, укладеного між ними, посвідченого виконавчим комітетом Свободянської сільської Ради народних депутатів Берегівського району Закарпатської області і зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 74.

Під час проживання відповідачки за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1, вона разом із своїм чоловіком побудували на подвір'ю будинковолодіння ще один будинок, який на плані позначений літерою "Б", даний будинок не являється спадковим майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. При цьому кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України можна дійти висновку, що виділ частки (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру), або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ (поділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак, визначальними для виділу частки або поділу житлового будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 6, 7 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 208, 209, 212-216, 223 ЦПК України, ст.ст. 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України, Пленум Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" суд

рішив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Виділити ОСОБА_3 в натурі 1/2 частку житлового будинку «А», а саме: 1-6 житлову кімнату - 19,9 кв.м., 1-7 коридор - 8,9 кв.м., 1-8 кухню 17,0 кв.м., 1-9 житлову кімнату 13,8 кв.м. та сарай під літерою «Е», що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1, на загальну суму 105124,88 гривень.

Виділити ОСОБА_4 в натурі 1/2 частку житловий будинок під літерою «Б», частину житлового будинку «А», а саме: 1-1 веранда 6,0 кв.м., 1-2 коридор 4,6 кв.м., 1-3 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-4 житлова кімната 17,6 кв. м., 1-5 комора 5,9 кв.м. та господарські будівлі і споруди: сарай - В, свинарник «Г», Колодязь № 1, вбиральню «Д» вартість, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1, на загальну суму 161704,52 гривень

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, грошову компенсацію за відхилення від частки в розмірі 56589,64 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 114,7 гривень.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Гецко Ю. Ю.