АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2503/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Батрин О.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - відділення № 4 про стягнення коштів,

встановила:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - відділення № 4, в якому просила стягнути з відповідача суму внесеного завдатку у розмірі 9000 грн. та 2145 грн. 15 коп. як безпідставно отриманих коштів відповідачем за час неможливості проживання позивача у квартирі за період з 18 по 31 серпня 2014 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 через свого представника - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що суд першої інстанції помилково визначив, що саме позивач винен у аварії, що сталася. Враховуючи той факт, що в залитті квартири не встановлено наявності складу цивільного правопорушення позивача, висновок суду щодо покладення відповідальності з відшкодування шкоди на позивача є безпідставним та незаконним. Перепади тиску в трубопроводі є фізичним процесом і не залежить від будь-чиєї волі, а тому причинно-наслідковий зв'язок між діями позивача і залиттям квартири відсутній.

Тобто, утримання коштів у вигляді завдатку у розмірі 9000 грн., що належать позивачу, відповідачем є протиправним, оскільки строк повернення настав після закінчення договору оренди.

Крім того, фотографії, які були надані відповідачем в судовому засіданні та на які посилається суд в своєму рішенні, є неналежними доказами, оскільки з наданих фотографій не зрозуміло, до якої конкретної квартири вони відносяться та в який конкретний період часу вони були зроблені.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити. Відповідач ОСОБА_4 вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Представник третьої особи ОСОБА_5 вважав за необхідне задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24 червня 2014 року між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 на строк до 24.07.2014 року. В подальшому строк оренди було продовжено до 24 серпня 2014 року.

Будинок, у якому розташована квартира, знаходиться на балансі КП «Житло-сервіс».

Під час підписання договору відповідач отримав від позивача 9 000 грн. як плату за користування квартирою та 9000 грн. завдатку, який повинен бути повернутий після закінчення строку дії договору. 17 серпня 2014 року в орендованій квартирі відбулось залиття. Враховуючи, що залиття квартири сталось не з вини позивача, проте ОСОБА_4 не повертає суму завдатку, тому позивач просить стягнути з відповідача суму внесеного завдатку, а також 2145 грн. 15 коп. як безпідставно отримані кошти відповідачем за час неможливості проживання позивача у квартирі за період з 18 по 31 серпня 2014 року.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору встановлено, що 24 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір оренди нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

На виконання умов договору ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 9000 грн. як плату за користування квартирою та 9000 грн. як завдаткову суму, яка повинна бути повернута після закінчення строку дії договору.

22 липня 2014 року було підписано додаткову угоду, відповідно до якої строк оренди квартири визначено до 24 серпня 2014 року, а орендна плата становить 9500 грн.

17 серпня 2014 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття квартир № 67,64,61,58, причиною якого стала розгерметизація вентиля (1/2 дюйма) по різьбі (порив вентиля) , встановленого на кухні квартири № 67 власником для під'єднання додаткового обладнання. Для усунення наслідків залиття відповідачем було демонтовано ламінат у належній йому квартирі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень п.п. 4.5, 3.6, 6.6 договору відповідач вправі був утримати розмір внесеної при укладанні договору оренди позивачем застави у розмірі 9000 грн.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів ( акту здачі жилого приміщення, фотографій пошкоджень квартири) при здачі квартири в акті було зазначено про пошкодження позивачем ламеля на ліжку, тріснуті дві плитки на підлозі на балконі, пошкоджено двері у кімнату, туалет, ванну кімнату та гардероб, пошкоджено в деяких місцях стіни, відсутній водонагрівач. Також в акті зазначено про факт куріння позивача в орендованій квартирі.

Таким чином, суд виходив з того, що під час судового розгляду відповідачем доведено факт порушення позивачем умов договору оренди житла, внаслідок чого відповідач вправі утримати заставну вартість 9000 грн., а позивачем не доведено неможливість здійснення оренди квартири, за які вона не відповідає.

Порушення позивачем умов договору оренди жилого приміщення, внаслідок чого відбулось його пошкодження, є підставою для утримання відповідачем заставних коштів та внесеної передоплати, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Обставини, що мають значення для вирішення справи, є доведеними. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги позивача є аналогічними обґрунтуванню позовних вимог, вони були предметом розгляду суду першої інстанції, отримали належну оцінку та правильно були відхилені.

Відповідно до ст. 816 ЦК України, наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані.

Відповідно до ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.3.2 договору оренди наймач зобов'язаний використовувати квартиру виключно для проживання, утримувати в акуратному стані, згідно з санітарно-протипожежними нормами, не допускаючи пошкодження чи приведення у непридатний стан.

Пунктом 7.2 договору визначено, що куріння в квартирі категорично заборонено.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що орендар несе відповідальність за порушення умов договору особами, проживаючими разом з ним або замість нього.

Відповідно до п.6.6 договору орендодавець має право утримати із суми завдатку компенсацію: 1) по факту порушення орендарем пунктів 3.2, 3.6, 3.10, 7.2 - в сумі завдатку; 2) у разі, якщо в день прийняття квартири після закінчення строку оренди у орендаря прибирання виконано не на тому рівні, як на момент передачі квартири орендарю - 500 грн.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Таким чином, укладаючи зазначений договір, позивач погоджувалась із тим, що виявлення орендодавцем факту паління у квартирі тягне за собою утримання завдаткової суми в розмірі 9000 грн. у повному обсязі.

З наявних у матеріалах справи доказів (акту прийому-передачі квартири, що був складений сторонами 22.08.2014 року, фотознімків) та показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом першої інстанції було достовірно встановлено про неодноразові порушення вимог п.7.2 наймачем та особами, які проживали у квартирі з дозволу наймача ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що вини позивача у залитті квартири немає, оскільки аварія сталась внаслідок неправомірних дій відповідача, який самовільно встановив кульовий кран без будь-якого погодження з балансоутримувачем будинку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки встановлення власником у належній йому квартирі крану для під'єднання додаткового обладнання не вимагає погодження балансоутримувача будинку.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду щодо покладення відповідальності з відшкодування шкоди за залиття орендованої квартири на позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено, що завдаткова сума в розмірі 9000 грн. була утримана орендодавцем за порушення кількох умов договору оренди, а не лише як відшкодування збитків за пошкодження квартири та майна.

Відповідно до п.4.5 договору оренди, у випадку заборгованості по платежах, пошкодження майна, завдання збитків орендованій квартирі чи сусіднім квартирам, орендодавець має право зазначене компенсувати за рахунок застави.

Відповідно до акту про залиття від 19.08.2014 року, складеного працівниками КП «Житло-сервіс» внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 комісією виявлено, що у кімнаті демонтовано ламінат і складено біля стіни, на якому видно сліди вологи.

Відповідно до акту передачі квартири, складеного 22.08.2014 року, квартира передавалась власнику з наступними пошкодженнями : поломана ламель на ліжку; модем і маршрутизатор не працюють ( вартість модема - 280 грн., маршрутизатора - 383 грн.) пошкоджені дві плитки на підлозі на балконі, відсутній водонагрівач ( вартість 1000 грн.); двері в кімнату, в ванну, туалет і в гардероб пошкоджені і не закриваються ( вартість ремонтних робіт чи заміни підлягає уточненню); стіни пошкоджені в декількох місцях.

Як вбачається зі змісту претензії ОСОБА_4 до ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди, збитки, не пов'язані із залиттям, він оцінив у 2500 грн., а збитки, що виникли внаслідок залиття - 24 458 грн. 46 коп. ( а.с 56-63, 82-82).

Заперечення ОСОБА_2 в вищевказаному акті щодо незгоди з переліком пошкоджень правильно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами тих обставин, що такі пошкодження були відсутні.

Між тим, як вбачається з акту прийому-передачі жилого приміщення від 24.06.2014 року, об'єкт нерухомості було прийнято наймачем з усім невід'ємним технічним обладнанням і предметами домашньої обстановки , які передані наймачу в придатному для використання за призначенням стані ( а.с. 9).

З акту прийому-передачі квартири від 24 червня 2014 року вбачається, що при прийнятті квартири ОСОБА_2 у найм вона зазначила певні зауваження щодо стану орендованої квартири та майна, проте пошкодження, перелічені в акті від 22.08.2014 року, у цих зауваженнях були відсутні. Отже, з урахуванням інших наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем були порушені умови договору оренди жилого приміщення, внаслідок чого відбулось його пошкодження, що є підставою для утримання відповідачем заставних коштів.

Посилання позивача на відсутність її вини в залитті квартири, що сталася внаслідок розгерметизації вентиля, встановленого власником для під'єднання додаткового обладнання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки предметом даного позову є не відшкодування шкоди внаслідок залиття, а стягнення завдаткової суми, яка була утримана наймодавцем квартири внаслідок порушення умов договору оренди наймачем.

Пунктом 3.5 договору оренди передбачено, що наймач ОСОБА_2 зобов'язалась проводити за власний рахунок поточний ремонт в квартирі і ремонт будь-якої побутової техніки і меблів у випадку їх пошкодження в період експлуатації (оренди), незалежно від причин пошкодження.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: