ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/24/15
Р І Ш Е Н Н Я
"21" січня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Дубаса В.А.,
при секретарі - Ридзель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -
ОСОБА_1 у вересні 2014 року звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Обґрунтовуючи заяву посилалась на те, що вона у період з 1999 року по 2012 рік перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Від вказаного шлюбу заявник має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_5 , 2010 року народження.
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17.04.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Однак після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство та разом виховували дітей.

ОСОБА_6 19.06.2014 року був прийнятий на службу у військовий резерв Національної гвардії України і проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 МВС України.

ОСОБА_3 10.07.2014 року брав участь у антитерористичній операції поблизу с.Ульянівка, Красноармійського району, Донецької області і під час виконання обов`язків був поранений та від отриманих поранень загинув.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання її та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 17.04.2012 року по 12.07.2014 року.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою суду (яка занесена до журналу судового засідання) від 24.11.2014 року за власною ініціативою суду залучено у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , який є батьком загиблого ОСОБА_3 .

У судове засідання заявник з`явилась, вимоги заяви підтримала та просила суд задовольнити її заяву повністю.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 27.08.1999 року, який зареєстровано Боярським міськвиконкомом Києво-Святошинського району, Київської області (актовий запис №153). Згаданий шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2012 року (а.с.27).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_5 , 2010 року народження (а.с.9-10).

Крім того, згідно мирової угоди від 11.06.2012 року (а.с.19-20), визнаної ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2012 року (а.с.21-22) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було поділено спільне сумісне майно подружжя, а саме: квартиру АДРЕСА_1 було виділено ОСОБА_3 , а квартиру АДРЕСА_2 було виділено ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що не зважаючи на розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, виховували разом дітей та продовжували проживати разом однією сім`єю у квартирі, яка перебуває у приватній власності заявника, за адресою: АДРЕСА_3 , утримання вказаної квартири вів ОСОБА_3 (а.с.23,25). Разом з дітьми заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою Ф3 ОСББ «КУТ» від 16.07.2014 року за №77 (а.с.5) та сплачувала комунальні послуги за утримання вказаної квартири (а.с.24).

Свідок ОСОБА_7 (рідна сестра ОСОБА_3 , зареєстрована у АДРЕСА_5 ) показала суду, що знайома з ОСОБА_1 з 1998 року, коли її брат ОСОБА_3 почав з нею зустрічатись, у 1999 році вони одружились, у шлюбі народилось двоє дітей, весь цей час аж до смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали спільно у одній квартирі по АДРЕСА_6 , виховували дітей, вели спільне господарство. Про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 свідок обізнана, однак показала, що розлучення фактично було формальне.

Свідок ОСОБА_8 (зареєстрована у АДРЕСА_7 , сусідка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , знайома з ними з 2009 року) показала суду, що працює вдома у квартирі репетитором української мови, тому постійно бачила ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , які мешкають у квартирі АДРЕСА_8 у цьому ж будинку, свідок не була обізнана про те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_1 шлюб розірвали, оскільки проживали вони фактично як сімейна пара, спільно виховуали дітей та вели спільне господаство.

Встановлено, що ОСОБА_6 16.06.2014 року був прийнятий на службу у військовий резерв Національної гвардії України і проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 МВС України, відповідно до контракту про проходження громадянином України служби у військовому резерві (а.с.53-54). Вказаний контракт розірвано 11.07.2014 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 під час виконання службових обов`язків.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 40 років у с. Ульянівка, Красноармійського району, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області від 12.07.2014 року, актовий запис №431 (а.с.11).

Відповідно до довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із вогнепальним ушкодженням грудної стінки з ураженням обох легенів (а.с.13).

Метою встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без шлюбу - є отримання заявником одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Законодавцем встановлено, що "сім`я" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Сім`ю, відповідно до ст. 3 СК України, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 є частково обґрунтованою, частково доведеною та такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 саме в період з 28.04.2012 року по 10.07.2014 року (включно) вели спільне господарство, мали спільний побут, жили єдиною сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Суд частково відхиляє вимоги заяви в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , яка просила суд встановити факт проживання її та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 17.04.2012 року по 12.07.2014 року, оскільки, як встановлено судом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відповідно заявниця не могла з ним спільно проживати до 12.07.2014 року. Також, з огляду на те, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2012 року про розрвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набрало законної сили лише 28.04.2012 року (оскільки наявний десятиденний строк з дня оголошення на його оскарження передбачений ЦПК України), тому починаючи саме з 28.04.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, бо до 27.04.2012 року (включно) вони ще перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст.ст. 209, 210, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Вінницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Свердловської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу у період з 28 квітня 2012 року по 10 липня 2014 року включно.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: