АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/91/15 Головуючий 1 інст. - Нев'ядомський Д.В.
Справа № 640/1384/13ц
Категорія : договірні Доповідач - Кукліна Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Кокоші В.В.

Пономаренко Ю.А.

При секретарі Лашаковій Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики

по апеляційним скаргам представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4

на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 19870 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку за неналежне і несвоєчасне виконання зобов'язань за договором позики від 17 грудня 2009 року в сумі 1 362 000 грн.00коп. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 17 грудня 2009 року з ОСОБА_4 уклав договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_6, за умовами якого він передав у власність позичальника ОСОБА_4 17700 доларів США зі строком повернення частинами не пізніше 17 червня 2010 року. Відповідач умови договору не виконав. Тому на користь позивача просив стягнути з ОСОБА_4 у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ неповернуту суму боргу в 15 000 доларів США, проценти за користування позикою в розмірі 3751 доларів США, 3% річних 1119 дол. США , неустойку у сумі 1 362 000 грн та судовий збір у сумі 3219 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 17.12.2009 року суму боргу з урахуванням відсотків за користування позикою та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 235062 грн.10 коп., еквівалентній 19870 доларів США за курсом НБУ станом на 3 липня 2014 року, та штраф за неналежне виконання зобов'язання в розмірі 100000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2015 року заява відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки в розмірі 100000 грн. та постановленні в цій частині вимог нового рішення про стягнення на користь позивача неустойки в розмірі 235062 грн. 10 коп. В обґрунтування вказується, що судом застосовано положення ст. 551 ЦК України за власної ініціативи у відсутність про це заяви відповідача. При ухваленні рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначається, що відповідач не подав до суду заяв і не заявляв клопотань про зменшення неустойки. Розглядаючи справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і заявлених вимог, суд першої інстанції не мав визначених законом підстав для зменшення неустойки, оскільки сторони у справі не просили про таке зменшення і не подавали докази в обґрунтування таких вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , поданої через свого представника ОСОБА_7 , ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів вказується, що суд першої інстанції не врахував , що договір позики укладено в іноземній валюті, що не допустимо. Тому підстав для розрахунку заборгованості за договором позики в іноземній валюті не було. Також відсутні підстави для стягнення на користь позивача відсотків за користування позикою, бо позикодавець не вправі був надавати позику в іноземній валюті та одержувати від цього доходи, якими є відсотки за користування грішми. Також за правилами ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню інфляційні втрати. Безпідставно судом першої інстанції стягнута неустойка за договором. До того ж позичальник зобов'язання за договором позики виконав повністю, договір позики є припиненим сплатою грошових сум комісіонеру ОСОБА_8 в розмірі 19050 дол.США

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін,відповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційні скарги не підлягаючими задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 17 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 за реєстровим № 5070. За вказаним договором позики відповідач отримав від ОСОБА_3 позику в сумі 17700 доларів США і зобов'язався повернути їх позивачеві частинами не пізніше 17 червня 2010 року. За умовами п.5 укладеного між сторонами договору позики від 17 грудня 2009 року за прострочення виконання зобов'язання у строки, визначені п.1 Договору позики , позичальник сплачує на користь позикодавця штраф в розмірі 1500 грн. за кожен день , починаючи з шостого дня прострочення. На виконання умов договору відповідач повернув позивачеві 2700 доларів США.

Згідно ст. ст.. 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є реальним, тобто укладеним із моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Положеннями статті 546 ЦК України передбачено забезпечення виконання зобов'язання неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням , завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до ч.1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача суму боргу з урахуванням відсотків за користування позикою та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 235062 грн.10 коп за договором позики від 17 грудня 2009 року, суд першої інстанції виходив із того, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тому на підставі статей 526, 530, 536, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України боржник зобов'язаний повернути суму позики , сплатити проценти за користування позикою та три проценти річних .

При вирішенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 1 362 000 грн. , обчисленої відповідно до п.5 договору позики від 17 грудня 2009 року про сплату позичальником за прострочення виконання зобов'язання штрафу в розмірі 1500 грн. за кожен день прострочення виконання зобов'язання , суд правильно керувався положеннями частини третьої статті 551 ЦК України, згідно якій передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Суд першої інстанції встановивши, що розмір неустойки за договором позики, укладений між сторонами, значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із відсотками за користування та трьома процентами річних), дійшов висновку про її зменшення до 100000 грн.

Правова позиція застосування частини 3 статті 551 ЦК України, що дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, наведена Верховним Судом України у постанові № 6-100цс14 від 3 вересня 2014 року, та є обов'язковою для всіх судів України відповідно до положень ст. 360 -7 ЦПК України.

Твердження відповідача про повернення боргу за договором позики належними доказами не підтверджується, спростовується рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання зобов'язання за договором позики від 17 грудня 2009 року виконаним та припиненим сплатою грошових коштів ОСОБА_8, як уповноваженій позикодавцем особі. Судові рішення набрали законної сили, не скасовані. Встановлені вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили , обставини згідно до ч.3 ст.. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. ( а.с. 89-97)

Посилання відповідача на присудження судом першої інстанції до стягнення інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України є надуманим, такі вимоги до суду позивачем не пред'являлися і судом до стягнення з відповідача не присуджувалися.

Згідно із ст. ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно заперечення відповідача щодо відсутності у нього, як позичальника, обов'язку сплатити позикодавцю за користування позиченими грошовими коштами проценти не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводами апеляційних скарг висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :