УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування вартості безобліково спожитої електричної енергії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі -ПАТ «Київобленерго») до ОСОБА_3 про відшкодування вартості безобліково спожитої електричної енергії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Київобленерго» майнову шкоду у розмірі 17 197 грн 19 коп., завдану внаслідок безоблікового споживання електричної енергії.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ст. ст. 121, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про повернення касаційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 на підтвердження оплати судового збору до касаційної скарги додано квитанцію, яка не містить підпису та печатки посадової особи, тому така квитанція не є належним доказом сплати заявником судового збору за подачу апеляційної скарги.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду Київської області з апеляційною скаргою на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, а саме: надання оригіналу документа на підтвердження сплати судового збору.

26 грудня 2014 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2014 року ОСОБА_3 надіслав на адресу апеляційного суду квитанцію про сплату судового збору від 20 грудня 2014 року на розрахунковий рахунок апеляційного суду Київської області № 0001, банк отримувача ГУДКСУ у Київській області, , МФО 821018, код класифікації доходів бюджету 22030001, у розмірі 121 грн 80 коп., сплаченого у відділені Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», на якій наявна кругла печатка підприємства та підпис посадової особи.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав несплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення до суду) судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 26 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

В п. 27 вказаної постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку «одержувач» зазначити найменування територіального органу Державної казначейської служби України за місцем знаходження суду, який розглядає справу.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що квитанція, надана заявником на підтвердження сплати судового збору від 20 грудня 2014 року не є належним доказом, так як не містить печатки банку та підпису посадової особи, оскільки вказана квитанція видана відділенням Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», а не банківською установою, та містить печатку підприємства та підпис посадової особи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала апеляційного суду Київської області від 30 грудня 2014 року підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 грудня 2014 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко