Справа № 313/2033/14-ц
Провадження № 2/313/45/ 2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Менчикурівської сільської ради, треті особи, які іне заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача-ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства у порядку спадкування за законом,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання права власності на цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства « Троянда» у порядку спадкування за законом.

У позові ОСОБА_1 зазначив, що його батько за життя не склав заповіт, то він має право на спадкування за законом майна та майнових прав, що належали його батьку як засновнику фермерського господарства «Троянда». Він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства «Троянда», але 06.10.2014 р. йому було відмовлено. Єдиним способом захисту свого права на спадщину вважаю вимогу про визнання за мною у судовому порядку права власності на фермерське господарство «Троянда», ідентифікаційний код юридичної особи 13635190, місцезнаходження: АДРЕСА_1, у порядку його спадкування за законом, що відкрилася після смерті мого батька.

В зв'язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на селянське (фермерське) господарство «Троянда» в порядку його спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, проте звернулися до суду із заявою розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області у судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслали лист за підписом голови сільської ради з проханням розглянути справу без їхньої участі, проти позовної заяви заперечень не мають (а.с.28).

Треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, проте звернулися до суду з письмовою заявою, у якій просять розглянути справу без їхньої участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.35).

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст.158, 169 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2. у віці 59 років, помер батько позивача ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1, виданим 03.01.2014р. виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (а.с.8).

Після смерті батька відкрилась спадщина, спадкову масу якої в тому числі складає фермерське господарство «Троянда», ідентифікаційний код юридичної особи 13635190, місцезнаходження господарства: АДРЕСА_1

14.10.1992 р. батько позивача заснував фермерське господарство «Троянда». Державну реєстрацію господарства було здійснено на підставі Рішення Виконавчого комітету Веселівської районної Ради народних депутатів від 31.12.1992 р. №202. З метою ведення фермерського господарства, спадкодавцю була виділена на підставі Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею №000897 виданого Веселівською районною радою 03.12.1992 р., земельна ділянка площею 50 гектарів, яка по даний час знаходиться в користуванні господарства ( а.с.9-22).

Положення п.6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним згідно з рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 р. № 449 «Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» встановлює, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Суд встановив, що після смерті спадкодавця позивач від спадщини не відмовився і продовжує займатися всіма справами, пов'язаними із статутною діяльністю господарства, тобто фактично вступив у його володіння.

Ступінь родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_8 підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2, виданого Велико Знамянською сільською радою Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області 15.03.1983 р., в якому спадкодавець зазначений батьком позивача (а.с.7).

Суд встановив, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_10 з заявою про її прийняття, на підставі якої було заведено спадкову справу, але в рамках спадкової справи ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілісний майновий комплекс ФГ «Троянда», про що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2014 р.(а.с.23).

Відповідно до роз'яснень які містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Суд встановив, що окрім позивача, спадкоємцями померлого спадкодавця є дружина, мати позивача - ОСОБА_7, донька - ОСОБА_4, донька - ОСОБА_5. Всі вище зазначені спадкоємці не претендують на спадкове майно, відмовившись від нього на користь позивача, про що ними видані відповідні письмові заяви, які містяться у спадковій справі. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України передбачено право спадкоємців відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців, що підтверджується копією спадкової справи № 77/2014 р., витребуваною судом (а.с.42-43).

Спадкове майно під арештом, заставою та забороною на відчуження не перебуває.

Крім того, частиною п'ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відмова у вчиненні нотаріальної дії позбавляє можливості оформити позивачеві спадщину у встановленому порядку через органи нотаріату.

В статті 1217 Цивільного кодексу України зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Також ч.1 ст.23 Закону України № 973-І від 19.06.2003 р. «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.22 цього Закону, фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, нерозподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (нотаріусом) іншою особою.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує вимоги ст.88 ЦПК України, а також заяву позивача, який просить судові витрати по справі залишити за ним.

На підставі ст.cт.15,16,191,392,407,1217,1218,1261,ч.5 ст.1268 ЦК України, ч.1 ст.22 , ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» № 973-1 від 19.08.2003 р., керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. В-Знамянка К-Дніпровського району Запорізької області, право власності на спадщину - фермерське господарство «Троянда», ідентифікаційний код юридичної особи 13635190, місцезнаходження: АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом спадщини, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору залишити за ОСОБА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

17.02.2015