АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1473/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кривовяз А.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про примусове входження, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року подання задоволено.

Дозволено примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_4.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4, через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та закрити провадження по справі вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Державний виконавець в судове засідання не з'явив , хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у вересні 2014 року старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_4 для примусового проведення виконавчих дій зазначених у виконавчих документах, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що на виконанні Відділу ДВС знаходиться в/л № 2-339/12 від 4 квітня 2013 року Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Аграрний комерційний Банк» боргу у розмірі 279467,47 доларів США. Зазначив, що у строк наданий державним виконавцем для самостійного виконання виконавчих документів боржником не виконано. Також зазначив, що 12 червня 2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису і арешту майна боржника, проте опис провести не вдалося, оскільки не було надано доступу, про що складено акт. 26 червня 2014 року державним виконавцем повторно здійснено вихід за зазначеною вище адресою, проте провести опис і арешт майна не вдалося, оскільки знову не надано доступу, про що складено акт державним виконавцем. У зв'язку із викладеним просив суд дозволити примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Відділу ДВС знаходиться в/л № 2-339/12 від 4 квітня 2013 року Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Аграрний комерційний Банк» боргу у розмірі 279467,47 доларів США..

Як вбачається з Актів державного виконавця від 12 червня 2014 року та 24 червня 2014 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-339/12 від 4 квітня 2013 року, виходом за адресою: АДРЕСА_1, державному виконавцю не вдалося потрапити до зазначеної квартири, оскільки доступу до житла не надано.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Задовольняючи подання головного державного виконавця, суд першої вважав його обґрунтованим.

Проте з таким висновком суду погодитися повною мірою не можна.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

У матеріалах справи відсутні докази направлення державним виконавцем рекомендованим листом боржнику копії постанов про відкриття виконавчого провадження і отримання їх ОСОБА_4, а також відсутні дані про те, що державним виконавцем направлялися повідомлення боржнику про здійснення виходу до будинку, а ОСОБА_4 була повідомлена про необхідність забезпечення доступу державному виконавцю до будинку з метою його опису.

З матеріалів справи вбачається, що подання розглянуто у відсутність державного виконавця та без дослідження виконавчого провадження внаслідок чого судом не в повній мірі з'ясовано обставини, які мають значення для справи.

Судом першої інстанції не перевірено, чи повідомлялася належним чином боржниця про проведення виконавчих дій, чи дійсно вона відмовилася впустити державного виконавця до приміщення та щодо неможливості виконання рішення суду не інакше, як на підставі примусового входження до житла.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково .

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд питання до суду першої інстанції .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді