Ухвала

іменем україни

19 січня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі, стягнення середньго заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою про ухвалення додаткового рішення та виправлення описки,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року до суду звернулася ОСОБА_2 з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2010 року було поновлено на посаді головного бухгалтера Лохвицького відділення №3087 з 01 червня 2010 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, але оскільки вона вийшла на роботу з 20 липня 2011 року, вважає, що відповідач має доплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу. А також, вказує на арифметичні помилки в розрахунках сум присуджених судом на її користь.

Додатковим рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року, в задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати попередні судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким вимоги заявника задовільнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, посилаючись на ст.ст. 219, 220 ЦПК України та виходячи з того, що зазначені у заяві про ухвалення додаткового рішення обставини не існували на момент ухвалення рішення суду від 06 жовтня 2010 року, тому не могли входити до предмету позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою про ухвалення додаткового рішення та виправлення описки.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ