Ухвала

іменем україни

12 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, за касаційними скаргами Заступника прокурора Вінницької області і Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, яке діє через представника ОСОБА_5, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2014року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 26 травня 2010 року проти неї було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України - звідництво для розпусти з метою наживи. 22 червня 2010 року щодо неї обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд.

Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 лютого 2011 року її було засуджено за ч. 2 ст. 302 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки.

Судом апеляційної інстанції цей вирок було скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 липня 2012 року її було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України - звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи, та засуджено до двох років позбавлення волі з іспитовим строк один рік.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2012 року вказаний вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2013 року ухвалу апеляційного суду було скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 червня 2013 року вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 липня 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2013 року кримінальна справа направлена прокурору міста Вінниці для проведення додаткового розслідування.

30 грудня 2013 року постановою старшого слідчого СВ 2-го ВМ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Окрім цього, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2013 року її звільнено від покарання у зв'язку із закінченням іспитового строку. Тобто вона повністю відбула незаконно призначене їй покарання.

Посилаючись на те, що діями органів досудового слідства, прокуратури та суду їй було заподіяно моральну шкоду, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь 256 028 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 60 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі представник Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заступник прокурора Вінницької області у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про стягання з відповідача на користь позивача 52 577 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційних скарг заступника прокурора Вінницької області і представника Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційні скарги - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Заступника прокурора Вінницької області і Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, яке діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2014року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. Маляренко Т.О. Писана