Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 39 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Державна нотаріальна контора Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду даним позовом.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його з відповідачкою мати - ОСОБА_3. Остання проживала в будинку АДРЕСА_1 та являлась його власником. За життя матері він доглядав її, надавав останній матеріальну допомогу, вів з нею домашнє господарство, проводив поточні ремонти.

У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, оскільки вважав, що вказаними діями фактично прийняв спадщину.

Пізніше стало відомо, що ОСОБА_2, яка є його сестрою, прийняла спадщину та одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно, зокрема на вище зазначений будинок.

Його звернення із заявою до нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я ОСОБА_2, залишено без задоволення.

Вважає, що має право на спадкування, так як є спадкоємцем першої черги. Тому просив визнати свідоцтво про право на спадщину за законом видане 23.12.2013 року на ім'я ОСОБА_2 - частково недійсним.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Зокрема зазначає, що в суді першої інстанції відповідачка ОСОБА_2 повністю визнала його позов, тому підстав для відмови у задоволенні позову у суду не було. Також вважає, що його безпідставно позбавлено права на спадкування 1/2 частини спадкового майна, незважаючи на те, що він проживав зі спадкодавцем разом та доглядав за ним і на протязі шести місяців, установлених законом, не подавав заяви до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Коростені померла ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_1 (позивача по справі) та ОСОБА_2 (відповідача по справі) (а.с.3, 11,14).

Померлій ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1, на який після смерті останньої відкрилася спадщина ( а.с. 6).

Тобто, відповідно до вимог ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України позивач та відповідач по справі є спадкоємцями першої черги після смерті матері за законом.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивачем не надано доказів про те, що він у визначений законом 6-ти місячний термін подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як і не надав доказів, що на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем.

Обставини, наведені позивачем про надання допомоги матері та її догляд, а також перехід в його користування речей покійної, не свідчать про прийняття ним спадщини, так як закон не пов'язує ці обставини з прийняттям спадщини.

Таким чином, оскільки позивач протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Також відсутні в справі докази про продовження позивачу судом строку для прийняття спадщини.

В свою чергу, відповідач по справі ОСОБА_2 у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно померлої.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається судом недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Встановивши, що в установлений законом строк, який судом не продовжено, позивач не прийняв спадщину, доказів того, що відповідач не мала права на спадкування суду не надав та не зазначив, з яких саме інших підстав, встановлених законом вказане свідоцтво може бути визнано недійсним, як і не надав стосовно цього відповідних доказів, суд першої інстанції правильно визнав про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд не прийняв визнання відповідачем позову, оскільки визнання останнім позову суперечить закону.

Разом з тим, у разі визнання позову відповідачем, а саме згоди спадкоємця ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, дане питання має вирішуватись нотаріусом в порядку, визначеному ст. 1300 ЦК України.

Відтак, суд обгрунтоваано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді