Справа № 508/933/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2015 року Миколаївський районний суд

Одеської області

В складі головуючого судді Горобець В.Л.

При секретарі Товт А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Миколаївка цивільну справу за позовом Приватного підприємства «АГРО - СУР» до ОСОБА_1 про усунення перешкод та відшкодування матеріальних збитків,

В С ТА Н О В И В:

Приватне підприємство «АГРО - СУР» орендує земельну ділянку площею 25,73 га, яка розташована на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, згідно схеми викопіювання. За зазначену земельну ділянку ПП «АГРО - СУР» сплачує земельний податок відповідно до розпорядження Миколаївської РДА від 08.01.2014 року.

Навесні приватним підприємством «АГРО - СУР» зазначена земельна ділянка була оброблена і засіяна соняшником.

20 червня 2014 року ОСОБА_1 перекультивував ( знищив ) посів соняшника на площі 4,5 гектара, що орендується ПП «АГРО - СУР», яка розташована на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, що підтверджується актом обстеження.

Зазначеними протиправними діями ОСОБА_1, було спричинено збитки ПП «АГРО - СУР» на загальну суму 7 594,70 гривень. Відшкодувати спричинені збитки ОСОБА_1 відмовляється.

Позивач звернувся до Миколаївського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про протиправні дії ОСОБА_1.

23.06.2014 року позивач отримав висновок про результати розгляду звернення згідно якого склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, відсутній, а позивачу звернутися до суду.

В судовому засіданні директоп ПП «АГРО - СУР» Аветісян Р.В. на своїх позовних вимогах наполягає, просить їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснив, що перешкод у користуванні ПП «АГРО - СУР» земельною ділянкою не чинив. Позов не визнає і соняшник на площі 4,5 га він дійсно перекультивував, оскільки на даній земельнійділянці він постійно косив сіно і за дану земельну ділянку в сільську раду с. Антонюки, Миколаївського району, Одеської області сплачує податок на підставі тимчасової угоди про оренду землі.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона працює на посаді сільського голи Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області. ПП «АГРО - СУР» орендує на території сільської ради земельну ділянку площею 25,7 га. Також поряд з даною земельною ділянкою (суміжна з/д) передана в оренду відповідачу ОСОБА_1 площею 35 га. Договір оренди землі ПП «АГРО - СУР» та відповідач ОСОБА_1 не заключали, є протокол Миколаївської райдержадміністрації Одеської області про затвердження реєстрів прийнятих рішень про добровільне внесення плати до місцевихбюджетів сільських та селищної рад громадянами за користування земельними ділянками на території рад.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона працює на посаді начальника управління агропромислового розвитку Миколаївської РДА. 20.06.2014 року виїзджала в складі комісії в с. Антонюки на поле де орендує земельну ділянку ПП «АГРО - СУР», поле перекультивоване була посіяна кукурудза. ПП «АГРО - СУР» користується земельною ділянкою площею 25,73 га на територіїАнтонюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на підставі тимчасової угоди та реєстрів прийнятих рішень про добровільне внесення плати до місцевих бюджетів сільських та селищної рад громадянами за користування земельними ділянками на території рад.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він в складі комісі, як начальник агротехнічного відділу управління агропромислового розвитку Миколаївської РДА, виїзджав на поле, де орендує земельнуділянку ПП «АГРО - СУР». Було встановлено, що на площі 4,5 га перекультивовано посіви соняшника та посіяно кукурудзу ОСОБА_1

Суд, вислухавши в судовому засіданні доводи позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так в судовому засіданнівстановлено, що Приватне підприємство «АГРО - СУР» орендує земельну ділянку площею 25,73 га, яка розташована на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, згідно схеми викопіювання.

Навесні приватним підприємством «АГРО - СУР» зазначена земельна ділянка була оброблена і засіяна соняшником, що підтверджено сторонами.

20 червня 2014 року ОСОБА_1 перекультивував ( знищив ) посів соняшника на площі 4,5 гектара, що орендується ПП «АГРО - СУР», яка розташована на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, що підтверджується актом обстеження (а.с. 14).

Згідно пояснень директора ПП «АГРО - СУР» Аветісян Р.В. та відповідача ОСОБА_1, вони орендують на території Антонюківської сільської ради земельні ділянки відповідно площею 25,73 га та 35 га на підставі начебто тимчасових угод та реєстрів прийнятих рішень про добровільне внесення плати до місцевих бюджетів сільських та селищної рад громадянами за користування земельними ділянками на території рад про що підтвердили і свідки в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» ( в подальшому - Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За ст. 13,14 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар у встановленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь - якого незаконного володіння, на усунення перешкод у користування нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та аналізуючи вищезгадані норми права, суд рахує, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивач, а також і відповідач орендують земельні ділянки на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області в порушення норм закону. Законом України "Про оренду землі" та Земельним кодексом України не передбачено ніяких тимчасових угод щодо оренди земельних ділянок. Єдиним документом, який посвідчує право оренди земельної ділянки є договір оренди землі з усіма його істотними умовами та відповідною державною реєстрацією.

В судовому засіданні представник позивача Аветісян Р.В. та відповідач ОСОБА_1 підтвердили, що договори оренди у встановленому порядку не заключали, а користуються начебто тимчасовими угодами та добровільно вносять плату до місцевих бюджетів за оренду земельних ділянок на підставі розпорядження голови Миколаївської РДА.

А тому суд рахує, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 213, 214, 215, 217, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 124, 125, 126, 158 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог Приватного підприємства «АГРО-СУР» до ОСОБА_1 про усунення перешкод та відшкодування матеріальних збитків - відмовити.

Складання повного тексту рішення відкладається на 5 днів.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня повного виготовлення тексту рішення через Миколаївський районний суд Одеської області.