Провадження № 4-с/760/184/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представників заявника Бондар І. П., Чучупаки А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталії Вікторівни,

в с т а н о в и в:

21.09.2015 заявник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Н. В., у якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення № 2-2716/10 у виконавчому провадженні № 46280921; зобов'язати державного виконавця вчинити всі необхідні виконавчі дії щодо примусового виконання рішення, відповідно до статті 11 Закону «Про виконавче провадження».

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначив, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві знаходиться виконавчий лист у справі № 2-2716/10 від 07.10.2010, виданий Солом'янським районним судом м. Києва.

Однак, державний виконавець Руденко Н. В., крім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про заміну стягувача у виконавчому провадженні, не здійснював жодної виконавчої дії.

Так, відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, боржник ОСОБА_4 передала в заставу транспортний засіб «Citroen» модель С4, рік випуску 2008, № шасі НОМЕР_2, д.н. НОМЕР_1. На думку заявника, державний виконавець Руденко Н. В. була зобов'язана винести постанову про розшук майна боржника, про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та внести відповідні відомості про обтяження до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, однак цього не зробила.

Крім цього, заявник зазначив, що державний виконавець грубо порушив строки заміни сторони виконавчого провадження, адже виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження через місяць після звернення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала і просила її задовольнити та додатково повідомила, що державний виконавець почала вчиняти виконавчі дії після звернення заявника із цією скаргою до суду з порушенням строків, а тому факт бездіяльності мав місце.

Крім того, заявник просила зобов'язати державного виконавця здійснити виїзд по місцю реєстрації боржника, направити запити до Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві щодо визначення точного місця реєстрації боржника, здійснити виклик боржника до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві для вирішення питання щодо оплати суми боргу, оголосити боржника у розшук, зробити повторно запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України щодо встановлення інформації про можливе місце роботи боржника та його доходів.

Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Державний виконавець відповідно до вимог частини другої статті 386 ЦПК своїх представників до суду не направив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Суд встановив, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2-2716/10, виданий Солом'янським районним судом м. Києва 07.10.2010, про стягнення боргу в розмірі 265 172,51 грн. з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

02.02.2015 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 5).

11.09.2015 державний виконавець на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва № 6-474/15 від 23.07.2015 виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої замінив стягувача ПАТ «Укрсиббанк» () на правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () (а.с. 6).

Відповідно до статті 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3 своєї постанови № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» наголошує, що «при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12)».

З інформації про виконавче провадження № 46280921 суд встановив, що 13.03.2015 державний виконавець виніс постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 38 Закону «Про виконавче провадження» (а.с. 32-33).

Після заміни сторони виконавчого провадження (постанова від 11.09.2015) державний виконавець вчинив ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа щодо стягнення боргу, зокрема, здійснено розшук боржника, транспортних засобів, накладено арешт на майно боржника, оголошено в розшук майно боржника, а саме автомобіль «Citroen» модель С4, рік випуску 2008, д.н. НОМЕР_1.

16.10.2015 державний виконавець виніс постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 38 Закону «Про виконавче провадження», оскільки майно боржника було оголошено в розшук.

Наслідки зупинення виконавчого провадження передбачені частиною четвертою статті 39 Закону «Про виконавче провадження», відповідно до якої «протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану».

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи представника заявника про те, що мала місце бездіяльність державного виконавця та зобов'язання його вчинити певні дії, оскільки у разі зупинення виконавчого провадження державний виконавець позбавлений можливості проводити виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 387 ЦПК «якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги».

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність бездіяльності державного виконавця, а тому, в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 386, 387 ЦПК, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталії Вікторівни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко