Ухвала

іменем україни

17 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсним кредитний договір від 18 січня 2007 року № К-Д 014/02-40/565, укладений між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»); визнати недійсним договір іпотеки від 18 січня 2007 року, укладений між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. за реєстровим номером 266; зобов'язати приватного нотаріуса скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в державному реєстрі іпотек за номером 266 від 18 січня 2007 року; скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18 січня 2007 року. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час виконання вищевказаного кредитного договору він вирішив зробити власний перерахунок заборгованості і вважає що банк незаконно та необ'єктивно нараховує проценти, які передбачені цим договором.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року визнано недійсним договір іпотеки від 18 січня 2007 року № 014/02-40/1305, укладений між ОСОБА_4 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. та зареєстрований за реєстровим № 266.

Припинено іпотеку за реєстровим № 4376751 у державному реєстрі іпотек, накладену на підставі договору іпотеки від 18 січня 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», на нежитлове приміщення - магазин продовольчих товарів, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 192,8 кв. м, у тому числі приямки літ. а7, а8, а19, ганки літ. а20, а21 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ. А-3.

Припинено заборону за реєстровим № 4376574 в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18 січня 2007 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. та зареєстровану за реєстровим № 266, на нежиле приміщення - магазин продовольчих товарів, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 192,8 кв. м, у тому числі приямки літ. а7, а8, а19, ганки літ. а20, а21 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ. А-3.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року змінено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року у частині обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору.

Скасовано додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст. ст. -57 60 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1819/ed_2015_06_18/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 64 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1826/ed_2015_06_18/pravo1/T041618.html?pravo=1> на підтвердження позову.

Зокрема, правильним є висновок суду, що таким доказом не може бути наданий позивачем висновок за результатами проведення експертно-економічного дослідження, виконаний Київською незалежною судово-експертною установою від 13 листопада 2014 року за № 0999, оскільки він проведений на запит адвоката, тоді як ухвалою суду призначалася судово-економічна експертиза, але експертам не вистачило документів у справі для надання обґрунтованого висновку, у зв'язку із чим експертизу у справі не проведено, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

В.М. Коротун

І.К. Парінова