У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача аванс у розмірі 25100 грн.

Позов мотивовано тим, що 18 лютого 2014 року позивач з відповідачем домовився про продаж належної останньому двокімнатної квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_1, за ціною 350154,90 грн, еквівалентом 40500 доларів США. На підтвердження взаємних зобов`язань було укладено договір про завдаток, і позивачем було передано відповідачу кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 8645,80 грн. Разом з тим, відповідач в порушенні умов укладеного договору своїх обов`язків щодо продажу квартири не виконав. Позивач вважає, що відповідальність за невиконання договору купівлі - продажу має бути покладена на ОСОБА_6, у зв'язку із чим просив стягнути з нього суму сплаченого авансу.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 червня 2015 року рішення районного суду скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача 21525,72 грн в рахунок сплаченого авансу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник відповідача, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що правова природа отриманих 18 лютого 2014 року ОСОБА_6 коштів, які ОСОБА_5 йому передав у рахунок майбутніх платежів, не може бути визнаною одним із способів забезпечення виконання зобов`язання, визначених законом. Та обставина, що вона визначена сторонами як завдаток правового значення не має і не може тягнути за собою наслідків, передбачених ст.571 ЦК України. ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 завдаток в розмірі 8645,80 грн (еквівалент -1000 доларів США) в рахунок продажу двокімнатної квартири. Позивачем не доведено, що порушення зобов`язання сталося з вини відповідача у зв'язку із чим позов задоволенню не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що кошти які отримані відповідачем в якості плати по договору купівлі - продажу, який сторони мали намір укласти є авансом, тому позивач має право вимагати від відповідача повернення безпідставно одержаних грошових коштів, еквівалентних 1000 доларів США. Грошова сума, яка передана відповідачу, відповідно до ст. 524 ЦК України була визначена еквівалентом в іноземній валюті (доларах США), позовні вимоги ОСОБА_5 заявлені у валюті України, тому, з урахуванням положень ч.2 ст.533 ЦК України, суму, що підлягає сплаті у гривнях слід визначити в еквіваленті по офіційному курсу долара США, встановленому Національним банком України на час ухвалення рішення апеляційним судом.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до письмового договору про завдаток від 18 лютого 2014 року, ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 завдаток у розмірі 8645,80 грн (еквівалент 1000 доларам США) від узгодженої ціни в 350154,90 грн, за яку відповідач мав намір продати, а позивач купити до 1 травня 2014 року за договором купівлі - продажу 2-х кімнатну квартиру в АДРЕСА_1.

Договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено не було.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Суд апеляційної інстанції, вважаючи отримані відповідачем кошти авансом та стягуючи їх в еквіваленті 1000 доларів США, не надав належної оцінки змісту укладеного між сторонами договору, та не врахував, що кошти передавались позивачем саме у гривні, а не у доларах США.

Апеляційний суд у своєму рішенні не навів правових підстав, з яких виходив, стягуючи з відповідача кошти у гривнях, еквівалентним 1000 доларам США, з урахуванням того, що у договорі сторони визначили, що передана позивачем сума складає 8645,80 грн.

В ході розгляду даної справи апеляційним судом не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

Вказане вище свідчить про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до передчасних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 24 червня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька
судді О.В. Кафідова
Ю.Г. Іваненко
О.В. Умнова
І.М. Фаловська