АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1756/2015 Головуючий у І інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила виселити з квартири АДРЕСА_1 відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з усіма залежними від них особами, мотивуючи свої вимоги тим, що предметом спору є однокімнатна квартира, власником якої є позивач на підставі договору дарування від 11.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Договір дарування укладено відповідачем ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4, другий відповідач є зареєстрованим у спірній квартирі. Зважаючи на те, що відповідачі перешкоджають позивачу здійснювати право власності, не звільняють квартиру та не знімаються з реєстрації, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Вирішено виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить скасувати або змінити рішення суду, зобов'язати судовим рішенням ОСОБА_4 - власника квартири АДРЕСА_1 - допустити ОСОБА_2 та її малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 до користування зазначеною квартирою цілодобово, не чинити перешкоди останнім у користуванні квартирою, а також зобов'язати ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 дублікати ключів для відкривання замків у двох вхідних дверях вказаної квартири, мотивуючи тим, що було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася , просила розглядати справу за її відсутності.( а.с.78)

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_6, за умовами якого ОСОБА_5 передала у власність, а ОСОБА_4 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1.

Право власності позивача ОСОБА_4 на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру.

Як свідчить довідка ЖБК «Імпульс» від 30.07.2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі ОСОБА_5 з 1976 року та ОСОБА_2 з 1988 року.

Відповідно до ст.. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги в частині виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що право власності на спірну квартиру на підставі договору дарування набула позивач, яка має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідач ОСОБА_5 втратила своє право власності на квартиру, а в тому числі і право користування зазначеною квартирою.

Відповідач ОСОБА_2 права власності на зазначене житло не мала, її право користування житловою площею було похідним від права користування власника ОСОБА_5, членом сім ї якої вона була. Оскільки своє право власності на квартиру ОСОБА_5 передала ОСОБА_4, то право користуватися квартирою втратила і член сім ї бувшого власника ОСОБА_2

Посилання представника апелянта на ту обставину , що ОСОБА_2 не була присутня в судовому засіданні в першій інстанції не є підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку і прийшов до правильного висновку прозадоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308 , 313-314, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :