Справа №576/1681/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Тимощенко І. О.
Номер провадження 22-ц/788/360/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом , неодноразово уточнювала його, мотивувала вимоги тим, що до 08 вересня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_4, який розірвано за рішенням Глухівського міськрайонного суду від 28 серпня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Згідно рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області № 2-491/09 від 16 липня 2009 року відповідач ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_5, до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили і виконується в примусовому порядку. Син ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства з діагнозом - хвороба Гіршпрунга (вроджений агангліоз). Відповідно до виписок із історій хвороб, він лікується тривалий час, у тому числі і стаціонарно. Відвідує психолога. У зв'язку із захворюванням, дитина потребує постійної уваги та турботи, збалансованого та повноцінного харчування з дотриманням дієти, вживання спеціальних вітамінних комплексів, санаторно-курортного лікування. З метою розвитку здібностей дитини, син займається спортом, відвідує заняття по Кіокушинкай у спортивному клубі «Спортленд» та намагається розвивати інші спортивні здібності. З метою розвитку здібностей з іноземної мови син відвідував школу «Дейлі» (ТОВ «Освіта»), де вивчав англійську мову. Лікування хвороби сина та розвиток його здібностей потребує додаткових витрат, які вона, як його матір, не в змозі нести самостійно. Відповідач ОСОБА_4 не цікавиться сином, та не надає коштів на додаткові витрати на дитину, а аліментів, що сплачує відповідач, катастрофічно не вистачає. Просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в сумі 12 706,60 грн. за період з листопада 2012 року, зокрема:

пов'язані з лікуванням сина:

-курс санаторно-курортного лікування у пансіонаті «Березовий гай» (м. Миргород) з 17 червня 2013 року по 28 червня 2013 року - 2 134,80 грн., проїзд в обидва боки - 85,13 грн.;

-курс санітарно-курортного лікування у санаторії «Миргород» (м. Миргород) з 07 червня 2014 року по 27 червня 2014 року - 2 604,00 грн., проїзд в обидва боки - 126,24 грн., аналізи- 108,31 грн.;

-відвідування психолога - 600,00 грн.;

пов'язані з розвитком спортивних здібностей:

відвідування спортивних занять з Кіокушинкай (карате) з 02 грудня 2012 року по теперішній час - 2 563,50 грн.;

відвідування басейну 18 листопада 2012 року - 100,00 грн.;

відвідування роледрому 21 грудня 2013 року - 50,00 грн.;

відвідування курсу настільного тенісу - 60 грн.

Крім того, для відвідування спортивних занять були придбані наступні речі, згідно рекомендацій викладачів на загальну суму 3830,80 грн.:

кімоно -289,00 грн.;

футболки під кімоно - 105,80 грн.;

спортивні штани - 299,00 грн.;

спортивна сорочка та футболка - 288,00 грн.;

спортивна футболка - 99,00 грн.; спортивна сорочка - 199,00 грн.;

спортивні капрі-389,00 грн.;

шорти - 190,00 грн.;

кросівки та в'єтнамки - 440,00 грн.;

пояс для Кімоно - 75,00 грн.;

куртка спортивна 419,00 грн.;

пантофлі спортивні - 259,00 грн.;

топ-сайдер (спортивне взуття) - 779,00 грн.;

пов'язані з розвитком здібностей сина з іноземної мови:

-відвідування додаткових занять з англійської мови з вересня 2013 року по березень

2014 року-1910,00 грн.;

-придбання необхідних підручників з іноземної мови - 206,00 грн.;

пов'язані з розвитком здібностей сина в загальноосвітній школі:

шкільна форма - 630,00 грн.;

учбова література - 377,00 грн.;

канцтовари-63,69 грн.;

технічні засоби - планшетний комп'ютер - 3919, 00 грн.;

рюкзак д/ноутбука - 95, 00 грн.;

рюкзак шкільний -339,00 грн.;

стілець офісний (ортопедичний) - 350,00 грн.,

придбані за період з 13.08.2014 р. по 30.09.2014 р. на суму 1684,77 грн.:

кеди, спортивні брюки, хрестоматії, підручник світової літератури, атласи, посібники, робочі зошити, канцтовари.

пов'язані з культурно-духовним розвитком:

-відвідування музею - 115, 00 грн.

Окрім того, позивачка просила стягнути додаткові витрати у зв'язку з поїздкою та перебуванням сина за рахунок бюджетних коштів у період з 01 жовтня 2014 року по 14 листопада 2014 року на оздоровленні та відпочинку у ДП «Український дитячий центр «Молода Гвардія» м. Одеса, на підставі отриманої путівки № 010422 від 13 жовтня 2014 року: вартість придбаних: толстовки чоловічої; піжами; зубної пасти; мила; серветок; хусточки; дезодоранту; капців чоловічих; чобіт; шампуні; були надані кишенькові кошти в сумі 500 грн.; оплата проїзду в обидві сторони-240 грн.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частину вартості санаторно-курортного лікування в санаторії «Березовий гай» (м. Миргород), в сумі 1 067 грн. 40 коп.; 1/2 частину вартості санаторно-курортного лікування в санаторії «Миргород» (м.Миргород), в сумі 1 302 грн., а всього стягнути 2 369 грн. 40 коп.

В іншій частині позов залишено без задоволення за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_4 на її користь 10 580 грн. 80 коп., в тому числі додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 в сумі 10 377 грн. 20 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

При цьому не погоджується з висновком суду про те, що нею були надані неналежні докази щодо сплати додаткових витрат у вигляді чеків, квитанцій та рахунків-фактур, при цьому суд ретельно надав оцінку оформленню зазначених документів, а не їх суті та відповідності вимогам належності та допустимості. Вважає, що неналежне оформлення фінансових документів надавачами послуг та продавцями товарів не звільняє відповідача від участі в додаткових витратах на дитину, а також не може бути підставою для звільнення від їх відшкодування. Також не погоджується з висновком суду про відмову в позові у частині вимог про стягнення половини витрат на відвідування сином психолога, занять з іноземної мови, занять з карате та настільного тенісу, відвідування басейну, придбання необхідного для занять спортом одягу та взуття, придбання канцтоварів, зошитів, підручників (хоча підручниками дитина повинна забезпечуватися безкоштовно школою, яка цього не зробила) та шкільної форми для відвідування шкільних та позашкільних занять, речей, придбаних в зв'язку з поїздкою дитини на оздоровлення та відпочинок до ДП «УДЦ «Молода гвардія» за рекомендацією приймаючої сторони, а також інших витратах, оскільки на його думку дані витрати у розумінні ст.185 СК України ці витрати не пов'язані з розвитком здібностей дитини та не були викликані особливими обставинами. Вважає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі виникнення спору. Вважає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а з рішення суду першої інстанції випливає, що тільки вона, як мати дитини повинна нести всі витрати на розвиток дитини, споряджати її в школу, сприяти заняттям спортом, оздоровлювати її тощо, в той час, як відповідач повинен витрачати на дитину - інваліда від 293 грн. 10 коп. до 396 грн. 00 коп. на місяць та несистематично сплачувати аліменти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню.

Вирішуючи наявний спір та частково задовольняючи позов ОСОБА_3 частині відшкодування половини понесених позивачкою витрат на санаторно-курортні лікування у санаторії «Березовий гай» та «Миргород» м.Миргород, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав позов у цій частині. У той же час відмовляючи в задоволенні іншої частини позову, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку, що необхідність придбання спортивного одягу для занять карате, підручників, шкільної форми, засобів гігієни, одягу, взуття, оргтехніки, платне заняття спортом - це природні потреби для дитини, які в розумінні положень ст.185 СК України не викликані особливими обставинами, тому не є додатковими витратами на дитину. Понесення витрат на розвиток здібностей сина, його оздоровлення позивачка мотивує наявністю хвороби Гіршпрунга (вроджений агангліоз), однак суду не надано жодного належного доказу, в частині понесення витрат, спрямованих саме на лікування сина в медичних закладах та інше. Посилаючись на необхідність дотримання дієтичного харчування, позивач не надала жодного доказу, щодо придбання дієтичних продуктів харчування для харчування дитини, якщо таке дійсно є необхідністю.

Але з таким висновком погодитись в повному обсязі неможливо.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду від 28 серпня 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду від 16 липня 2009 року з ОСОБА_4 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З листа Відділу державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції вбачається, що ОСОБА_4 станом на 24 грудня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.131).

Довідкою №1295, виданою Глухівським міськрайонним центром зайнятості від 02 жовтня 2014 року підтверджується, що ОСОБА_4 перебуває на обліку як безробітний в Глухівському МРЦЗ з 03 квітня 2014 року і його дохід за період з 03 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року становить 6 302,91 грн. (а.с.141).

З довідки № 88 виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Греко Джей Ель Ті Україна» від 15 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Греко Джей Ель Ті Україна» на посаді головного бухгалтера і її заробітна плата за 2013 рік складає 138 374,84 грн. (а.с.95).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримує пенсію як інвалід з дитинства, що вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Глухівським міським управлінням ПФУ від 27.06.2003 року (а.с.85). Він неодноразово проходить амбулаторно та стаціонарно курси лікування, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «хвороба Гірщпрунга» (природжена вада розвитку товстої кишки).

Згідно індивідуальних програм реабілітації інваліда, копії яких є в матеріалах справи, ОСОБА_5 рекомендовано санаторно-курортне лікування, оздоровлення.

Стягуючи витрати на санаторно-курортне лікування згідно путівки № 17329 в санаторії «Березовий гай» (м. Миргород) з 19 травня 2013 року по 08 червня 2013 року та згідно путівки № 106097 у санаторії «Миргород» (м. Миргород) з 14 квітня 2014 року по 04 травня 2014 року, суд дійшов до нелогічного висновку про відмову у стягненні вартості проїзду до санаторію і назад, які становлять 211 грн. 34 коп. та підлягають стягненню в половинному розмірі з відповідача. Ці витрати підтверджені документально, позивачкою надані квитки (а.с.28-31)

Колегія суддів знаходить вірним висновок суду про те, що придбання підручників, шкільної форми, засобів гігієни, одягу, взуття, оргтехніки, відвідування музею, басейну, роледрому, настільного тенісу - це природні потреби для дитини, які в розумінні положень ст.185 СК України не викликані особливими обставинами, тому не є додатковими витратами на дитину.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з висновками суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат, пов'язаних із заняттям карате, поглибленим вивченням іноземної мови, кишенькових витрат, пов'язаних з перебуванням в державному підприємстві Український дитячий центр «Молода гвардія» м. Одеси.

З пояснень позивачки у судовому засіданні вбачається, що син поглиблено вивчає англійську мову та захоплюється спортом - відвідує заняття з карате, саме в цих напрямках він проявляє здібності. Відповідачем ці обставини не спростовані, а на їх підтвердження позивачка надала суду докази на підтвердження вивчення англійської мови: Анкету учня (а.с.49), Правила відвідування і оплати навчання дітей (а.с.50), квитанції про оплату наданих послуг з вивчення англійської мови на суму 1910 грн. та придбання необхідних підручників з іноземної мови -206 грн.; докази на підтвердження відвідування спортивних занять з Кіокушинкай (карате): Правила клуба «спорт ленд», акти виконаних робіт, придбання спеціального одягу: кімоно, спортивних футболок, пояса для кімоно, спортивних штанів, квитанцій оплати послуг - 2563,5 грн. та вартості придбаного спортивного одягу, всього на суму 3342 грн. 50 коп.

Колегія суддів вважає, що поглиблене вивчення англійської мови та заняття карате є розвитком здібностей дитини, а тому, є підстави для стягнення понесених позивачкою витрат з відповідача у розмірі 1/2 частини.

Також колегія суддів вважає за необхідне стягнути і кишенькові витрати, пов'язані з пов'язаних з поїздкою сина у Державне підприємство «Українській дитячий центр «Молода гвардія» м. Одеса.

З пояснень позивачки у суді апеляційної інстанції вбачається, що путівка була видана синові безкоштовно, оскільки він є інвалідом та перебуває на диспансерному обліку. Але обов'язково кожна дитина повинна була мати з собою 500 грн. для кишенькових витрат, які вона також передавала своєму синові.

З Положення про порядок направлення дітей для оздоровлення та відпочинку до державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» за рахунок бюджетних коштів вбачається, що бюджетні кошти спрямовуються Мінсоцполітики України на організацію оздоровлення та відпочинку дітей, в тому числі, які перебувають на диспансерному обліку.

До послуг відпочиваючих пропонується: відвідування театрів, цирку, зоопарку, морську прогулянки по морю.

Тобто, під час перебування в центрі дитині необхідно мати кошти для здійснення елементарних щоденних витрат, для додаткових витрат під час екскурсій, відвідування платних заходів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що кишенькові кошти в половинному розмірі також підлягають стягненню з відповідача. А всього, на користь позивачки підлягають стягненню додаткові витрати на дитину у сумі 3084 грн. 92 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_3 також підлягають стягненню з відповідача понесені нею судові витрати - судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, пропорційно до задоволених (у розмірі 43%) вимог, що становить 157 грн. 12 коп. (243,60 грн. +121,8 грн.) х 43%).

Щодо стягнення 600 грн. за відвідування психолога, позивачка не довела, що саме платних послуг психолога потребувала дитина, крім того, з квитанції, яку вона надала суду на підтвердження сплати послуг лікаря психолога у розмірі 600 грн., не вбачається, що саме дитина відвідувала психолога.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першоїінстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат, пов'язаних з розвитком спортивних здібностей дитини, з розвитком здібностей з іноземної мови, витрат, пов'язаних з проїздом до санаторіїв у м. Миргород, кишенькових витрат, пов'язаних з поїздкою у Державне підприємство «Українській дитячий центр «Молода гвардія» м. Одеса.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з розвитком спортивних здібностей дитини, з розвитком здібностей з іноземної мови, витрат, пов'язаних з проїздом до санаторію у м. Миргород, кишенькових витрат, пов'язаних з поїздкою у Державне підприємство»Українській дитячий центр «Молода гвардія» м. Одеса у сумі 3084 грн. 92 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі у розмірі 157 грн. 12 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: