Номер провадження: 22-ц/785/202/15
Головуючий у першій інстанції Рудніцький В.А,
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 червня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області - "Про визнання права власності у порядку спадкування за законом", -

ВСТАНОВИЛА:

26.04.2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили визнання за ними права приватної власності на спадкове майно - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачі до суду не з'явились, надали до суду заяву, у якій підтримали заявлені позовні вимоги та просили розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача - Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області до суду не з'явився, однак надав до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог та просив розглянути справу без його участі.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.06.2012 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 задоволений, визнано за позивачами в рівних частках право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

30.10.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та постановити ухвалу про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування районним судом дійсних обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2, виходив із того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_4 залишилась спадщина: житловий будинок з надвірними та господарчими спорудами в селі Фонтанка, яку вони фактично прийняли, проживаючи в будинку та проживають на теперішній час, тому у позивачів виникло право на спадкове майно.

Однак, з такими висновками районного суду колегія суддів не погоджується, оскільки такі висновки зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦППК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом були встановлені такі обставини у справі.

Зазначений позов від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надійшов до суду 26 квітня 2012 року. До позову також була надана заява від імені позивачів про розгляд справи в їх відсутність.

У позові було зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів та після її смерті залишилась спадщина: житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 0,182 га в АДРЕСА_1. Позивачі, як діти померлої, в першу чергу мають право на спадкування та дану спадщину фактично прийняли.

Також, позивачі зазначили у заяві, що звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте їм було рекомендовано звернутись до суду.

Після призначення справи до судового розгляду, судом були витребувані із державної нотаріальної контори відомості: чи звертались спадкоємці із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державним нотаріусом суду було повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась. Одночасно направлена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4, спадкоємцем якої була донька ОСОБА_2, яка отримала 7 серпня 1980 року свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними господарчими спорудами в АДРЕСА_1.

Незважаючи на дані обставини, районний суд у відсутності сторін ухвалив рішення про визнання права власності у рівних частках на зазначений будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, посилаючись на положення ЦК України 2003 року: ст.ст. 1216, 1218,1261, що є неправильним застосуванням норм матеріального права.

У даному випадку спадкові правовідносини були врегульовані вимогами ЦК України 1963 року, однак районний суд на дану обставину не звернув увагу та ухвалив рішення з посиланням на вимоги ЦК України 2003 року.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у районного суду фактично були відсутні правові підстави розглядати позовні вимоги по суті, оскільки ні з тексту самого позову ні з доданих до позову та витребуваних районним судом письмових доказів не убачалось порушення спадкових прав позивачів, а ОСОБА_3 взагалі не звертався до нотаріальної контори із заявою щодо прийняття спадщини та оформлення спадкових прав.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину вимога про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У даному випадку, тільки у разі відмови нотаріусом щодо оформлення спадкових прав ОСОБА_3, у нього виникло б право на звернення до суду з відповідною позовною заявою.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що вона із зазначеним позовом до суду не зверталась, оскільки після смерті батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, вона з матір'ю прийняли спадщину - вказаний житловий будинок та отримали 17 листопада 1977 року свідоцтво про право на спадщину на цей будинок в рівних частках кожна.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 надала копію відповідного свідоцтва про право на спадщину, оригінал якого був досліджений колегією суддів.

Таким чином, апелянтом було доведено належними письмовими доказами про те, що станом на 1980 рік вона була власником всього зазначеного житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами, а отримані нею свідоцтва про право на спадщину були належним чином зареєстровані в сільській раді.

Одночасно апеляційним судом було встановлено, що позивач у справі ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оскільки дані правовідносини допускають правонаступництво, колегією суддів до участі у розгляді справи з підстав ст. 37 ЦПК України був залучений правонаступник - його син ОСОБА_7, однак останній, будучи належним чином сповіщений, до апеляційного суду не з'явився.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Отже, з наведеного убачається, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Також, висновки суду не відповідають обставинам справи, не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 червня 2012 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

18.02.2015 року м. Одеса