У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Максимчук З.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю скаржника ОСОБА_1 та державного виконавця Никончука О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Костопільського районного суду від 06 січня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_1, зацікавлена особа відділ державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції в особі державного виконавця Никончука Олександра Анатолійовича, на постанову державного виконавця від 12.12.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Костопільського районного суду від 06 січня 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_1, зацікавлена особа відділ державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції в особі державного виконавця Никончука Олександра Анатолійовича, на постанову державного виконавця серії ВП № 45821467 від 12.12.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження відмовлено, за безпідставністю.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на її незаконність, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що рішенням Костопільського районного суду від 03 листопада 2014 року по справі № 564/1561/14-ц змінено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши дні зустрічей: - кожної другої та четвертої неділі місяця із 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; - першого та третього тижня місяця у будні дні із 07 год. 30 хв. із метою відведення дитини до навчального закладу на навчання та з можливістю забирати її після закінчення уроків до свого місця

___________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/325/2015 Головуючий у 1 інстанції : Цвіркун О.С.

Доповідач : Григоренко М.П.

проживання до 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1; - в інші дні за бажанням малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане рішення суду набрало законної сили 01.12.2014 року.

Незважаючи на це, 03 та 04 грудня 2014 року мати дитини, ОСОБА_3 не забрала дитину у визначений строк, тобто о 19 год. і він змушений був залишити дитину в себе. Мати дитини у вказані дні взагалі не намагалась у будь-який спосіб поцікавитись місцезнаходження дитини після 19 год. Враховуючи дану ситуацію він змушений був звернутися до Костопільського РВ УМВС з відповідними заявами, але позитивних результатів це не дало.

Вказує, що 11.12.2014 року йому було видано виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення суду, який він 12.12.2014 року направив до примусового виконання у відділ ДВС Костопільського РУЮ. Проте, постановою ВП № 45821467 державного виконавця йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, в зв'язку з тим, що виконавчий документ, на думку державного виконавця, не містить примусового характеру виконання вищевказаного рішення суду.

Вважає, що державний виконавець неправомірно відмовив йому у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 564/1561/14-ц, виданого Костопільським районним судом 11 грудня 2014 року, а суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні його скарги на постанову державного виконавця серії ВП № 45821467 від 12.12.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, вважає, що зміст рішення суду та ті умови, які містяться у виконавчому листі чітко дають визначення того, що у разі надання йому, як батьку, вказаних у рішенні днів та годин на побачення з дитиною одночасно передбачають обов'язок матері дитини, ОСОБА_3, забирати дитину по закінченню визначеного рішенням суду часу. Тобто, невиконання ОСОБА_3 рішення суду в частині необхідності забирати дитину по закінченню визначених судом годин побачення, є невиконання рішення суду в добровільному порядку і відділ ДВС зобов'язаний вжити усіх можливих заходів для того, щоб примусово змусити особу, яка ухиляється від добровільного виконання рішення суду, виконати його.

Із цих підстав просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги його скарги в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відділу ДВС Костопільського РУЮ просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що скарга останнього є безпідставною, оскільки постанова державного виконавця серії ВП № 45821467 від 12.12.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження є законною.

Даний висновок відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваної ухвали.

Твердження ОСОБА_1 про те, що рішення суду, яким встановлено дні та години для його побачень із своєю дитиною одночасно передбачають і обов'язок матері дитини, ОСОБА_3 забирати дитину по закінченню визначеного рішенням суду часу, на увагу не заслуговують, оскільки не ґрунтуються на законі.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Частиною 1і 2 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частина 4 статті 155 СК України встановлює, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

З огляду на те, що рішенням суду було встановлено ОСОБА_1 лише мінімальну кількість днів та години для спілкування із своєю дитиною і той не тільки має право, але і зобов'язаний приймати участь у вихованні своєї дитини, відповідно до статті 157 СК України, і не лише тоді коли він має на це бажання, тому, на розсуд колегії суддів, державний виконавець на законних підставах відмовив у відкритті виконавчого провадження щодо виконання тих вимог, по яким судове рішення не ухвалювалось.

Якщо ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_3 у такий спосіб ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тоді у нього є право ставити питання про притягнення останньої до відповідальності, відповідно до положень ч. 4 ст. 155 СК України, чи про позбавлення батьківських прав, у встановленому законом порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 312, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Ухвалу Костопільського районного суду від 06 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді: Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.