Справа №463/100/15-ц
Провадження №2/463/605/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань Цуняк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Сихівського району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, відділу освіти Галицького району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа: середня загальноосвітня школа №96 м.Львова, про приведення у відповідність записів у трудовій книжці, -

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, уточнивши позовні вимоги просить відділ освіти Сихівського району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради зобов'язати СШ №96 м.Львова внести виправлення у трудову книжку позивача, а саме: записати у трудовій книжці про недійсність запису за №7, правильно записати відомості про роботу - призначена на посаду «старшої піонервожатої», внести запис про перейменування посади - «посада старшої піонервожатої перейменовано на посаду педагог-організатор з 1 квітня 1991 року», записати у трудовій книжці про недійсність запису за №8, правильно записати відомості про роботу - «звільнена з посади педагога-організатора».

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу по відділу народної освіти Ленінського райвиконкому м. Львова від 15 серпня 1990 року №435-к позивач була призначена на посаду культорганізатора середньої школи №96 з 16 серпня 1990 року у порядку переводу з середньої школи №55 м. Львова, про що свідчить запис № 7 у трудовій книжці.

Відповідно до наказу №162 від 29.08.1994 р. по СШ №96 м. Львова позивач була звільнена з посади культорганізатора по переводу в авторську школу, що підтверджується записом № 8 у трудовій книжці.

Разом з тим, при прийнятті позивача на роботу 15 серпня 1990 року на посаду культорганізатора діяли штатні нормативи загальноосвітніх навчальних закладів, у яких була передбачена посада «старша піонервожата».

Рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29 березня 1991 р. №25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP» були затверджені нові умови оплати праці працівників освіти. Зазначеною постановою в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади «старший піонервожатий» з 1 квітня 1991 р. вводилась посада «педагог-організатор». Листом №1/9-від 03.01.1991 Міністерство народної освіти УРСР рекомендувало замість посади «старший піонервожатий» у навчальних закладах вводити посаду «педагог-організатор». Тому, старші піонервожаті з 1 квітня 1991 р. мали бути переведені на посади педагогів-організаторів.

Виходячи із наведеного вважає, що запис у трудовій книжці від 16 серпня 1990 року за №7 про призначення позивача на посаду культорганізатора середньої школи №96 м. Львова є неправильним у частині правильного найменування посади.

Та як наслідок неправильним є і запис у трудовій книжці за №8 про звільнення позивача з посади культорганізатора середньої школи №96 м. Львова 29.08.1994р.

Оскільки, неправильні записи у трудову книжку були внесені з вини роботодавця на підставі неправильно складених наказів про прийом на роботу і звільнення з роботи просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та зазначили, що заперечень проти позову не мають.

Представник третьої особи в судовому засіданні 18.02.2015р. проти внесення змін до трудової книжки позивача не заперечила. В останнє судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від їх форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором.

Судом встановлено, що відповідно до наказу по відділу народної освіти Ленінського райвиконкому м. Львова від 15 серпня 1990 року №435-к позивач була призначена на посаду культорганізатора середньої школи №96 з 16 серпня 1990 року в порядку переводу з середньої школи №55 м. Львова (а.с.6), що підтверджується також записом № 7 у трудовій книжці позивача (а.с.8).

Однак, як вбачається з копії Наказу управління народної освіти Львівського облвиконкому Міністерства народної освіти УРСР №301 від 27.07.1990 року, який був чинним на момент призначення позивача на роботу - 15-16.08.1990р., посаду культорганізатора введено шляхом перейменування посади старшої піонервожатої.

Разом з тим, Наказом управління народної освіти Львівського облвиконкому Міністерства народної освіти УРСР №746 від 31.08.1990 року (а.с.28) скорочено посаду старшої піонервожатої та введено посаду вихователя учнівської молоді загальноосвітньої школи. Наказ управління народної освіти облвиконкому від 27.07.90 року №301 визнано таким, що втратив силу.

Крім цього, Рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29 березня 1991 р. №25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP» були затверджені нові умови оплати праці працівників освіти. Зазначеною постановою в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади «старший піонервожатий» з 1 квітня 1991 р. вводилась посада «педагог-організатор». Листом №1/9-від 03.01.1991 Міністерство народної освіти УРСР рекомендувало замість посади «старший піонервожатий» у навчальних закладах вводити посаду «педагог-організатор».

Разом з тим, як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.7-12), відповідних записів про зміну назви займаної позивачем посади внесено не було, а 29.08.1994р. внесено запис про звільнення останньої з посади культорганізатора, незважаючи на те, що такої посади на той час не було.

Відповідно до п. е) ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення за наявності стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в порядку, визначеному постановою KM України.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою КМУ від 04.11.1993 року зі змінами, посада педагога-організатора є посадою, що дає право на пенсію за вислугу років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судом встановлено, що на даний час позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах. Однак згідно з записами у трудовій книжці в період з 16.08.1990 року по 29.08.1994 року позивач займала посаду культорганізатор, що не відповідає фактичним обставинам справи та відповідно до переліку закладів і установ освіти охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років від 04 листопада 1993 pоку № 909 зазначена посада не входить до зазначеного списку для призначення пільгової пенсії, що є значною перешкодою для вирішення питання про призначення пенсії.

Згідно з до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Разом з тим, пунктом 2.6. Інструкції передбачено, що в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Сторонами визнано, що в період з 16.08.1990 року по 29.08.1994 року позивач дійсно працювала в СШ №96 м.Львова, однак у трудову книжку останньої помилково було внесено запис про прийняття та звільнення її з посади культорганізатор.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вищенаведене, те, що представниками відповідачів позовні вимоги визнано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити.

При цьому, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відділу освіти Сихівського району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Відділу освіти Сихівського району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради зобов'язати СШ №96 м.Львова внести виправлення у трудову книжку ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, а саме:

записати у трудовій книжці про недійсність запису за №7, правильно записати відомості про роботу - «призначена на посаду «старшої піонервожатої»;

внести запис про перейменування посади - «посада старшої піонервожатої перейменовано на посаду педагог-організатор з 1 квітня 1991 року»,

записати у трудовій книжці про недійсність запису за №8, правильно записати відомості про роботу - «звільнена з посади педагога-організатора».

Стягнути з відділу освіти Сихівського району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.Я.Головатий