У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Маляренка А.В.,Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, у якому просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь 17 515 грн 68 коп. у рахунок відшкодування заподіяних йому збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі − ДТП), 1 150 грн − вартість автотоварознавчого дослідження та − 243 грн 60 коп. витрати зі сплати судового збору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що є фізичною особою- підприємцем, одним із видів його діяльності є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, надання послуг з перевезення речей.

При здійсненні своєї підприємницької діяльності він використовує транспортний засіб FAW, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску. Вказаним транспортним засобом він користується на підставі генерального доручення від 31 січня 2011 року.

30 вересня 2013 року він відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху України (далі − ПДР України) передав керуванння вищевказаним транспортним засобом відповідачу для перевезення вантажу.

07 жовтня 2013 року ОСОБА_7, керуючи транспортним засобом FAW, державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі Дніпропетровськ − Царичанка − Кобеляки, проїжджаючи перехрестя з головною автодорогою Полтава &#8722; Олександрія, на порушення п. п. 16.11, 2.1, 2.2 ПДР України не надав переваги в русі транспортному засобу Камаз−5410, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8., не виконав вимоги дорожніх знаків пріоритету, чим допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася з вини водія ОСОБА_7, що підтверджено постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 січня 2014 року, якою ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 29 жовтня 2013 року № 451 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 27 415 грн 68 коп. Відповідач відшкодував йому 10 000 грн, а решту повертати не має наміру.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27 серпня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 17 415 грн 68 коп. у рахунок відшкодування заподіяних збитків в результаті ДТП, 1 150 грн − в рахунок повернення вартості проведеного автотоварознавчого дослідження, 243 грн 60 коп. − в рахунок повернення судового збору, а всього стягнуто 18 809 грн 28 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що з вини ОСОБА_7 сталася ДТП, який керував транспортним засобом ОСОБА_6 під час виконання відповідачем домовленості щодо перевезення вантажу, а тому ОСОБА_6 обґрунтовано звернувся до суду з позовом про відшкодування всіх завданих йому збитків.

Такий висновок судів є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які правильно застосовані з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальним правилом у деліктних правовідносинах діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою вина відповідача презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судами встановлено, що відповідно до довіреності від 31 січня 2011 року ОСОБА_6 має право розпорядження транспортним засобом марки FAW, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, належним ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3.

30 вересня 2013 року позивач відповідно до п. 2.2 ПДР України передав керування вищевказаним транспортним засобом ОСОБА_7 для перевезення вантажу.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 січня 2014 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку від 29 жовтня 2013 року № 451 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту вантажного автомобіля FAW-СА 1061 К28L5R5-2111, державний номерний знак НОМЕР_1, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП, з урахуванням значення коєфіцієнту фізичного зносу його складників, на час проведення дослідження складає: з урахуванням суми ПДВ 20 % − 2 935 грн 21 коп., у вартості складників − 27 415 грн 63 коп.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2014 року в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодуння шкоди відмовлено. Позовні вимоги є аналогічними, але заявлені з підстав пошкодження належного позивачу автомобіля відповідачем під час виконання трудових обов'язків. У рішенні суду зазначено, що між сторонами трудовий договір згідно з положеннями КЗпП України не укладався, між сторонами наявні відносини щодо цивільно-правової угоди відповідно до норм ЦК України з правами та обов'язками виконавця та замовника.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст. 1166 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на момент ДТП володів автомобілем та допустив порушення ПДР, завдавши шкоди позивачу.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 27 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко Т.О. Писана