Справа № 645/9606/14-ц
Провадження № 2/645/362/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,

при секретарі - Курбатовій А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовноюзаявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернулася до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значеннята визнання права власності у порядку спадкування, посилаючись при цьому на наступне: 11 серпня 1963 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_7,(свідоцтво про одруження Серія НОМЕР_3, виданим Комінтернівським рай бюро ЗАГС).За час їхнього подружнього життя у них народився син - ОСОБА_8.Відповідач ОСОБА_2, є двоюрідним братом ОСОБА_4.26 січня 2000 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради було видано свідоцтво за р. НОМЕР_10, яким було посвідчено, що гр. ОСОБА_4 та члени його сім'ї - ОСОБА_7, ОСОБА_8 мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 помер (свідоцтво про його смерть НОМЕР_4).Після його смерті залишилися спадкоємці дружина - ОСОБА_7 та син - ОСОБА_8, які продовжували постійно проживати та користуватися квартирою АДРЕСА_1, фактично прийнявши спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_8 (свідоцтв про смерть НОМЕР_5, видане відділом РАЦСу по м. Харкову №4 Харківського МУЮ). Єдиним спадкоємцем після його смерті була його мати - ОСОБА_7, яка проживала з ним у квартирі АДРЕСА_1 на час його смерті та є спадкоємцем першої черги.Також позивачка зазначила, що ОСОБА_7 залишилася сама у досить похилому віці. Рідних в неї не було, залишилися лише позивачка та її чоловік - ОСОБА_2, який являється двоюрідним братом, її померлого чоловіка - ОСОБА_4. Оскільки вона дуже переживала з приводу смерті свого молодого сина, була самотньою та потребувала догляду, допомоги по господарству - позивачка стала її єдиною підтримкою, допомагала їй у всьому. Згодом, через декілька днів після смерті її сина, починаючи з 15 вересня 2007 року, вона попросила позивачку проживати у неї, щоб отримувати підтримку, допомогу та догляд. Стосунки були добрі, як у рідних сестер, позивач доглядала за нею, підтримувала чистоту в оселі, готувала їжу, разом здійснювали усі необхідні покупки для спільного проживання, конфліктів не було. Позивачка доглядала за ОСОБА_7 до самої її смерті. Позивачка зазначає, що так як вона проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю, починаючи з вересня 2007 року до її смерті, вона є спадкоємцем четверної черги відповідно до положення ст. 1268 ЦК України. Від спадщини вона не відмовлялася, тому вважає що вона її прийняла, шляхом вступу в володіння майном. Тому просить суд встановити факт проживання однією сім'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Харківської області, Дергачівського району, с. В-Проходи та ОСОБА_7, яка при житті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, більше п'яти років з 15 вересня 2007 року до дня смертіОСОБА_7 та визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що залишилася після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10, яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги,вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали пояснення згідно заявлених вимог, згідно яким позивачка зазначила, що з 15 вересня 2007 року вона фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_7. Сама вона була одинокою, так як чоловік та її син померли. Вони мешкали разом, як одна сім*я та стали рідними людьми, як сестри. В зв*язку з чим, позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім'ю ОСОБА_1. та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, більше п'яти років та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, як спадкоємця 4 черги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, просив задовольнити вимоги та пояснив, що дійсно ОСОБА_1 проживала однією сім*єю з ОСОБА_7 після смерті сина. Вона була людиною похилого віку, потребувала сторонньої допомоги, оскільки після смерті сина її здоров*я стало гірше, залишилася без родичів, та ще й в 70-х роках померла донька. Також, зазначив, що коли померла ОСОБА_7, усі похоронні витрати сплатила ОСОБА_1

Представник відповідача Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, пояснень та заперечень на позов не надав, заяв про слухання справи за їх відсутності не надходили.

Під час судового засідання по справі були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка померлої ОСОБА_7, яка мешкала на поверх нижче. Знає померлу ОСОБА_7 давно. Також зазначила, що померла мешкала в квартирі з ОСОБА_1 приблизно з 2007 року, яка переїхала до неї після смерті сина.ОСОБА_1.допомагала ОСОБА_7, вели спільне господарство, так як вони разом мешкали як одна сім*я, як сестри, в квартирі дві кімнати, мешкали вдвох. Свідок неодноразово була у них в квартирі, там вони спільними зусиллями зробили ремонт. Після смерті ОСОБА_7,усі похоронні витрати несла ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка померлої ОСОБА_7, яка мешкала на поверх вище. Мешкали в квартирі вдвох з ОСОБА_1 приблизно з 2007 року, яка переїхала до неї після смерті сина. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_7, разом вони вели спільне господарство, так як вони разом мешкали як одна сім*я, як сестри, в квартирі дві кімнати, мешкали вдвох. Після смерті ОСОБА_7,усі похоронні витрати несла ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 Також зазначила, що похоронами чоловіка та сина ОСОБА_7, також займалися разом. Дуже добрі відносини.

Суд, вислухавши сторони по справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи при цьому з наступного:

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2000 року за реєстраційним НОМЕР_10, записаного в реєстрову книгу за № П-8-22670 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Як вбачається з технічного паспорту виготовленого КП «ХМ БТІ» станом на 06.01.2000 р. на квартиру АДРЕСА_1, власником є ОСОБА_4, квартира належить на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається з ч.2 ст.370 Цивільного кодексу України передбачає, що частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників, законом або рішенням суду.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_6 виданого 16.04.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Згідно листа Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 22.01.2015 р. за № 156/01-16 - після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, заведена спадкова справа № 104/2003. До нотаріальної контори 15 січня 2003 року подана заява від сина померлого ОСОБА_8 про не прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. 31 січня 2003 року на підставі заяви дружини померлого гр. ОСОБА_7, що мешкала АДРЕСА_1, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески. Інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Суд приймає пояснення позивача та відповідача за доказ, що ОСОБА_7 не встигла зареєструвати на своє ім'я право власності на 1/3 частину квартири після померлого, так як вважала, вказана частина квартири належить їй за законом та документального оформлення їй не потрібно.

Згідно вимог ч. 1. ст. 549 ЦК (1963 р.) дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, у шість місяців, він не заявив про відмову від неї.

Суд приймає до уваги, надані докази та пояснення сторони позивача в позовній заяві та пояснення сторін, про те, що ОСОБА_7 фактично прийняла спадок, який належав чоловіку - ОСОБА_4 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, шляхом вступу в володіння, оскільки вона взяла належне майно спадкодавця, приймала участь у похованні чоловіка.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP.

Відповідно ст. 548 Цивільного кодексу Української PCP, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно вимог ч. 1. ст. 549 цього кодексу дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК (1963 р.)прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На той час для виникнення права власності на спадщину обов'язкової державної реєстрації права власності на нерухомість не було потрібно. Крім цього, нормами ЦК України (1963 р.), що діяв на той час, не вимагалось від спадкоємців обов'язкового отримання спадкоємцями свідоцтва про спадщину.

У відповідності зі ст. 527 ЦК (1963 р.) після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_7 була його спадкоємцем за законом, в зв*язку з відмовою сина від прийняття спадщини.

Згідно ст. 529 ЦК (1963 р.)при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_7 р. помер ОСОБА_8(свідоцтва про смерть НОМЕР_7 від 10.09.2007 р. виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові № 4 Харківського міського управління юстиції).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Згідно листа Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 22.01.2015 р. за № 159/01-16- після ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року заведена спадкова справа 42/2009. До нотаріальної контори 16.01.2009 року надійшла заява матері померлого ОСОБА_7 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили.

Відповідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкоємство за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, у шість місяців, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після померлих ОСОБА_7 прийняла оскільки була зареєстрована і постійно мешкала на час відкриття спадщини за адресою постійного місця проживання спадкодавців, що підтверджується записами матеріалами справи, також зверталась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески.

Таким чином, суд визнає, що ОСОБА_7 набула право власності на1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року та на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року так як вона мешкала із спадкодавцями на час відкриття спадщини, та фактично прийняла спадщину після їх смерті.

Згідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого 05.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Згідно листа Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 22.01.2015 р. за № 159/01-16- після ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року заведена спадкова справа 338/2014. До нотаріальної контори 06.05.2014 року надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини, ступень споріднення не відома. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_8 виданого Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_9, виданим Комінтернівським рай бюро ЗАГС ОСОБА_4 11.08.1963 року одружився з ОСОБА_7, після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7.

Як вбачається з актів від 21.09.2013 року та 23.10.2014 року за адресою АДРЕСА_1, з 15.09.2007 року по теперішній час ОСОБА_7 та ОСОБА_1 мешкають постійно за адресою АДРЕСА_1. Нікуди не виїжджали, сплачують комунальні послуги.

Відповідно до пояснень позивача, відповідача, який є чоловіком позивачки та підтверджується поясненнями свідків, які є сусідами померлої, у якої мешкала позивачка, ОСОБА_1 мешкала з 2007 року по день смерті ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 разом з померлою, як родина. Вони допомагали та підтримували один одного, вели спільне господарство.

Згідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого 05.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року..

Згідно наданого договору про надання ритуальних послуг від 04.04.2014 р. вбачається, що 04.04.2014 р. ОСОБА_15 уклав вказаний договір з ФОП ОСОБА_16 по організації захоронення померлої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 року та сплатив кошти на поховання в сумі 3005,5 грн. (звіт від 04.04.2014 р. про сплату на захоронення згідно договору про надання ритуальних послуг від 04.04.2014 р.).

Суд приймає до уваги пояснення допитаних свідків по справі, вивчивши в судовому засіданні надані позивачем оригінали документів, надані фотокартки, вважає доведеним, що позивачка дійсно мешкала разом з померлою з 2007 року по день смерті ОСОБА_7 по ІНФОРМАЦІЯ_5 р., та разом з чоловіком ОСОБА_2 здійснила її поховання 04.04.2014 р.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини; та вимоги ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до яких у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти,від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні, згідно пояснень сторони позивача, відповідача, свідків та вивчених матеріалів справи, підтверджується факт спільного проживання разом однією сім*єю більше п*яти років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, з 15 вересня 2007 року до дня смертіОСОБА_7, так як ОСОБА_1 і померламали спільний бюджет, спільні покупки, були пов*язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, стосовно сім*ї.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги може належати не лише жінка або чоловік, які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, а також й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що від встановлення факту проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 рокуоднією сім'єю не менше як пять років до дня смерті ОСОБА_7, залежить виникнення спадкових прав у позивача, зокрема прав та обовязків спадкоємця за законом четвертої черги на спадщину ОСОБА_7

Встановлення вищевказаного факту не суперечить вимогам ст. 256 ЦПК України, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.256-258 ЦПК України,ст. 3 СК України,ст. 1264 ЦК України, ст. 524, 548 ЦК (в редакції 1960 р.), суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Харківської області, Дергачівського району, с. В-Проходи та ОСОБА_7, яка при житті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, більше п'яти років з 15 вересня 2007 року до дня смерті ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження (ІДН НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: