Справа № 368/1052/15-ц
Провадження № 2/368/391/15
Рішення

іменем України

"10" липня 2015 р. м. Кагарлик

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

З участю:

Позивач: ОСОБА_1

Представник позивача: ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення, - проживання однією сім»єю, суд, -

В С Т А Н О В И В :

04.06.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення, - проживання однією сім»єю, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_5 однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним.

Вона, - ОСОБА_1 звернулась до Кагарлицького районного суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Ухвалою Кагарлицького районного суду від 02.06.2015 р. заяву Позивача було залишено без розгляду на підставі ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки між нею та заінтересованими особами, - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник спір.

Згідно ухвали Кагарлицького районного суду від 02.06.2015 р. Позивачу було роз'яснено її право звернутись до суду з позовом на загальних підставах в порядку позовного провадження.

У зв'язку з чим, Позивач звертається до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5.

За життя ОСОБА_5 належав автомобіль ВАЗ 21061 1988 року випуску, який входить до складу його спадщини.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_1, оскільки до часу відкриття спадщини ОСОБА_5 проживала з ним однією сім'єю більше 5 років за адресою АДРЕСА_1, а саме з 05.03.1994 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказані обставини підтверджуються довідками Кагарлицької міської ради № 1163 від 20.03.2015 р. та №1212 від 24.03.2015р., а також заявами сусідів ОСОБА_7 (АДРЕСА_2), ОСОБА_8 (АДРЕСА_3), ОСОБА_9 (АДРЕСА_4).

Позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 проживала разом з ним.

Крім того, Позивач у встановлений ст. 1270 Цивільного Кодексу України шестимісячний строк звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5

Проте, державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори було повідомлено, що для оформлення свідоцтва про право на спадщину на автомобіль, який залишився після ОСОБА_5 необхідно встановити факт про проживання однією сім'єю, оскільки не має підтвердження факту проживання Позивачки та ОСОБА_5 однією сім'єю більше 5 років, який може бути встановлений лише в судовому порядку. Тому, це виключає можливість встановлення спадкоємництва Позивача після ОСОБА_5

Враховуючи вищезазначені обставини, Позивач не може прийняти та оформити спадщину свого чоловіка ОСОБА_5, а саме автомобіль ВАЗ 21061 1988 року випуску, тому для отримання свідоцтва на право на спадщину виникла необхідність встановлення факту проживання Позивача та ОСОБА_5 однією сім'єю більше 5 років до часу відкриття спадщини.

У зв'язку з чим Позивачу необхідно звертатись до суду із заявою про встановлення факту проживання Позивача та ОСОБА_5 однією сім'єю більше 5 років до часу відкриття спадщини.

Наприкінці листопада 1986 року Позивач почала спільне проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 у власному будинку, проте, свої відносини вони не зареєстрували, та він був не прописаний у будинку Позивача.

До переїзду до Позивача ОСОБА_5 зловживав алкоголем, проте, Позивач вважала, що це через те, що він був одиноким.

Після переїзду до Позивача ОСОБА_5 перестав вживати алкоголь, допомагав вести домашнє хазяйство, доглядати будинок та земельну ділянку.

Оскільки у ОСОБА_5 майже нічого не було з одягу, Позивач дала йому чоловічий одяг, який залишився в неї від сина та покійного чоловіка, за власні кошти його кормила, купляла те, що було йому необхідним. Тому він був повністю на утриманні Позивача. Через деякий час ОСОБА_5 познайомив Позивача з своєю сестрою, яка не була проти їхніх відносин, хоча Позивач була старшою від ОСОБА_5

Про те ОСОБА_5 знову почав зловживати алкоголем, у зв'язку з чим, Позивач виставила його з будинку. Через якийсь час, ОСОБА_5 повернувся та погодився на лікування.

Позивач за власні кошти його пролікувала від алкогольної залежності, та отримала з нього розписку про те, що він не буде вживати алкоголь. ОСОБА_5 знайшов роботу та почав отримувати постійний дохід.

ОСОБА_5 був прописаний в с. Переселення. Хату в якій він був прописаний продали, а гроші віддали сестрі тому ОСОБА_5 залишився без прописки.

Оскільки він не зловживав алкоголем, працював, допомагав обробляти земельну ділянку та в хатніх справах, тому Позивач у 1994 році прописала його у власному будинку за адресою АДРЕСА_1, де він проживав до дня смерті.

В 2000 році ОСОБА_5 потрапив у аварію, після якої він три місяці пролежав у Київській лікарні, де Позивач за ним доглядала, за власні кошти купляла ліки та оплачувала всі необхідні процедури.

Також після лікарні він довгий час лікувався, після чого йому дали групу інвалідності, весь цей час Позивач доглядала за ОСОБА_5, оскільки він не міг ходити і скаржився на головні болі і підвищений тиск. На всі огляди в лікарні та на комісію вони їздили разом. За весь час лікування після аварії Сестра ОСОБА_5 не допомагала ні матеріально, ні морально.

У 2011 році Позивач разом з ОСОБА_5 придбали автомобіль ВАЗ 21061 1988 року випуску. Сестра ОСОБА_5 не докладала до придбаного автомобіля жодної фінансової допомоги.

Приблизно з липня 2014 року ОСОБА_5 почав вживати алкоголь.

На слова Позивача, про те що йому не можна вживати алкоголь оскільки він швидко стає залежним ОСОБА_5 не реагував. На свято до Дня робітників газової служби він перший раз вжив забагато алкоголю і в нього почалась інтоксикація, з цього дня він знову почав зловживати алкоголем, про те не зізнавався в цьому. Він майже нічого не їв, посилався на те, що не голодний. Через декілька тижнів він перестав приховувати вживання алкоголю, перестав ходити на роботу. Позивач намагалась поговорити, вмовити на повторне лікування. Він погодився на лікування, про те постійно відкладав поїздку до лікарні.

Оскільки ОСОБА_5 ставало гірше, а самотужки в Позивача не вийшло вмовити на лікування ОСОБА_5, вона звернулася за допомогою до рідних ОСОБА_5, які ніяк не відреагували і нічого не зробили щоб допомогти.

У день смерті, позивач ненадовго вийшла з будинку, та коли повернулась, то побачила ОСОБА_5, який був ще теплий. Покликавши невістку, намагалися зробити від них залежне, щоб врятувати його, про те нічого не вийшло, ОСОБА_5 помер.

Оскільки Позивач хвора і на підставі останніх подій її хвороба загострилася і необхідна була госпіталізація, тому за власні кошти сім'я Позивача оплатила все необхідне для поховання. Поминальний обід та поминальний обід на 40 днів також оплачувала сім'я Позивача. А рідні ОСОБА_5 ніяких витрат не понесли, тільки приїхали у день поховання. На поминальний обід на 40 днів сестра ОСОБА_5 не з'явилась.

Після останніх подій стан Позивача погіршився, тому вона поїхала на стаціонарне лікування до м. Київ. Перебуваючи на лікуванні Позивач прийняла дзвінок від сестри покійного ОСОБА_5, яка їй повідомила, що забирає машину, яка була зареєстрована на ОСОБА_5 Аргументуючи свої дії сестра наголосила на тому, що ОСОБА_5 проживав в сім'ї Позивача і матеріально забезпечував, а їй(сестрі) нічого не дав і матеріально не підтримував.

Також Сестра заявила, що Позивач не доглядала за ОСОБА_5 не підтримувала його. Про те, це не відповідає дійсності.

Враховуючи стан здоров»я Позивача, в неї онкологічна хвороба та вона проходить курси хімічної терапії, тому після проходження лікування Позивач сама потребувала огляду та допомоги. Також, враховуючи періодичність лікування пов'язані з хворобою, то ОСОБА_5 під час та після проходження кожного курсу мусив самостійно справлятися з господарством та піклуватись про Позивача.

Підтвердженням того, що Позивач та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю більше 5 років до часу відкриття спадщини є те, що вони були зареєстровані за однією адресою, а також такий факт підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме довідками Кагарлицької міської ради та заявами сусідів Позивача.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р.. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заяві ю про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщтни, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

08.06.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом викладені вище.

Почала спільно проживати з ОСОБА_5 з 1986 року по АДРЕСА_1, в її будинку, де був прописаний з 1994 року.

Рідних дітей в покійного ОСОБА_5 не було.

Проживали дуже добре до то часу, як покійний ОСОБА_5 не потрапив в аварію, отримав значні травми, після проходження курсу лікування все одно скаржився на стан здоров»я, тоді вона також почала хворіти на онкологічне захворювання, після чого вони перестали тримати господарство.

В останній час в неї дуже різко погіршилося здоров»я, тому тягар ведення господарства на себе, як справжній чоловік, взяв ОСОБА_5, - їздив на базар, інколи варив їсти, взагалі, допомагав по мірі можливості, але все одно вони проживали як чоловік та жінка.

Його родичі, - відповідачі по справі, - ОСОБА_6.та ОСОБА_4 ніколи не цікавилися особистим життям покійного ОСОБА_5, фактично не підтримували з ним родинних відносин в нормальному розумінні.

У смерті ОСОБА_5 вважає причиною зловживання ним алкоголем, так, вона неодноразово його просила кинути пити, возила на лікування просила проїхати ще раз на лікування, але останній не захотів.

В судовому засіданні представник позивача, - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведені вище.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_6 заперечувала проти позову в повному обсязі, так як вважає, що позивачка ОСОБА_1 та покійний її брат, - ОСОБА_5 не проживали як одна сім»я, позивачка жила своїм життям, а покійний брат своїм.

Однією із вагомих причин, по якій вона не визнає позов, є те, що вона не бажає, щоб на автомобілі покійного брата їздили діти позивачки, так як вона вважає, що даний автомобіль повинен належати їй, а не позивачці.

На запитання суду відповідачка ОСОБА_6 відповіла наступне.

Достеменно не знає, де був прописаний її брат, до нього в гості ніколи не їздила, знає, що останнім часом її брат працював в газовому господарстві, де отримував великі гроші.

Про особисте життя брата вона більше нічого не знає.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував в повному обсязі, та пояснив суду наступне.

Є рідним братом покійного ОСОБА_5.

У них в селі Переселення Кагарлицького району була стара хата, в якій вони проживали разом, після того, як продали хату, ОСОБА_5 пішов жити до ОСОБА_1, наскільки пам»ятає, з 1986 року.

Чи був його брат де прописаний, він достеменно не знає, про його особисте життя також нічого конкретного не знає, знає лише те, що в останній період її брат ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не проживали разом.

Ніколи в брата в гостях в м. Кагарлик не був, не знає де і як жив його покійний рідний брат.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила наступне.

Є двоюрідною сестрою позивачки по справі, - ОСОБА_1, з якою весь вік підтримує досить близькі родинні стосунки.

Покійного ОСОБА_5 знала більше 28 років, - з того моменту, отколи він почав проживати з її двоюрідною сестрою, - ОСОБА_1.

Не знає точно коли ОСОБА_1 та ОСОБА_5 познайомилися, але вони почали проживати в будинку її сестри з першої половини 1990 - их, з 1994 року покійний ОСОБА_5 був прописаний в будинку її сестри, - ОСОБА_1

Вони спільно жили як одна сім»я, вели спільне господарство, тобто, тримали птицю, обробляли присадибну ділянку, город.

Видно було, що між ними досить близькі стосунки, вони один від одгного не відходили.

Окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в будинку ще проживали син ОСОБА_1, - ОСОБА_3, та невістка, - ОСОБА_10, та внук.

Вона особисто та сім»я ОСОБА_1 сприймали покійного ОСОБА_5 як чоловіка, батька, та діда, відповідно.

Що стосується відповідачів, ОСОБА_6, ОСОБА_4, то вона їх до судового слухання справи ніколи не бачила, окрім того, покійний ОСОБА_5 ніколи не розповідав їй про свою сім»ю, не зважаючи на те, що вони часто сім»ями приходили один до одного, проводили своє дозвілля.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила наступне.

Вона проживає по АДРЕСА_1, та є сусідкою позивачки ОСОБА_1

ОСОБА_1 знає з 1983 року, так як проживає по вищевказаній адресі з 1982 року.

Знала ще покійного першого чоловіка ОСОБА_1, - ОСОБА_13, але він помер.

ОСОБА_5 почав проживати з ОСОБА_1 з кінця 1980 - их до самої смерті по АДРЕСА_1, з ними по сусідству.

Не знає одколи, але знає, що ОСОБА_5 був зареєстрований по вул. Папаніна в будинку ОСОБА_1 десь з середини 1990 - их.

Під час спільного проживання ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 тримали господарство, - тримали свині, кури, качки.

З ними в одному будинку ще проживали син ОСОБА_1 та її невістка, внук.

Вона з своїм чоловіком товаришували з ОСОБА_1 та покійним ОСОБА_5, ходили в гості один до одного, інколи проводили дозвілля.

Вона стверджує, що ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 жили як одна сім»я, вели спільний побут, завжди бачила їх разом, в них був спільний сімейний бюджет, окремих грошей один від одного не було.

Покійний ОСОБА_5 любив внука ОСОБА_1, вважав його за свого рідного внука, який також сприймав ОСОБА_5 як за рідного діда.

Що стосується відповідачів по справі, - ОСОБА_6 та ОСОБА_4, то вона їх ніколи до судового слухання не бачила, покійний ОСОБА_5 про них їй ніколи не розповідав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила наступне.

Вона проживає по АДРЕСА_3.

Знає позивачку ОСОБА_1 з 1986 року, відколи почала проживати в своєму будинку, але ОСОБА_1 побудувалася раніше за неї.

Покійного ОСОБА_5 знає з того часу, одколи він почав проживати спільно з ОСОБА_1

Коли вони тільки почали проживати спільно, вона пам»ятає, що ОСОБА_5 був в старому одязі, мав трохи неохайний зовнішній вигляд, проте, після того, як почав жити з ОСОБА_1, почав гарно вдягатися знайшов постійну роботу.

За весь час проживання вона бачила позивачку ОСОБА_1 та покійного ОСОБА_5 тільки разом, по їх відносинах, на її думку, було кохання, так як вони були завжди разом, разом тримали господарство.

Не чула, щоб у них були якісь великі скандали.

Позивачка ОСОБА_15 та покійний ОСОБА_5 нічого не ділили між собою, було спільне все, як у повноцінній сім»ї.

Що стосується автомобіля, то їй відомо, що кошти на автомобіль складала вся сім»я, зокрема, син ОСОБА_1 їздив по заробітках.

Вона товаришувала з сім»єю, ходила до них часто в гості, тому може стверджувати, що ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 проживали як нормальна сім»я, аж до смерті ОСОБА_5

Що стосується відповідачів по справі, - ОСОБА_6 та ОСОБА_4, то вона їх ніколи до судового слухання не бачила, покійний ОСОБА_14 про них їй ніколи не розповідав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив наступне.

Проживає по АДРЕСА_2, відповідно, є сусідом ОСОБА_1

Точно коли, не пам»ятає, але це було на прикінці 1980 - их, покійний ОСОБА_5 працював в бригаді, яка будувала сарай ОСОБА_1, де з нею познайомився та почав спільно проживати.

ОСОБА_5 знає взагалі давно, раніше працювали в автоколоні, а потім в газовому господарстві.

Як сім»я, на його думку, ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 почали проживати та, відповідно, прожили більше 20 років.

За весь цей час ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 жили як нормальна сім»я, фактично скандалів не було, вели спільне господарство, доглядали за будинком, двором, тримали город, тримали господарство, жили дружно, окремих коштів не було, все, що в сім»ї не купувалося, купувалося за спільні кошти.

Покійний ОСОБА_5 дуже любив внука ОСОБА_1, вважав його як за рідного, постійно з ним няньчився, фактично його виростив з малечку, внук ОСОБА_1 також сприймав покійного ОСОБА_5 як за рідного діда.

Особисто він спільно з покійним ОСОБА_5 останній період працювали на одній роботі, ходили спільно на рибалку, ходили сім»ями один до одного в гості, тому він може стверджувати, що з 1990 - их до моменту смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали як одна нормальна сім»я.

Що ж стосується родичів покійного ОСОБА_5, - ОСОБА_6, ОСОБА_4, які є відповідачами, то до судового слухання він їх ніколи не бачив, не чув про них, не зважаючи на те, що часто спілкувався з покійним ОСОБА_5

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_1, її представника, - ОСОБА_2, які позов підтримали, вислухавши відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_4, які заперечували проти позову, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень сторін та свідків, пояснення позивачки, які наведені судом вище, та матеріалів справи, які будуть проаналізовані судом нижче, з 1986 року Позивачка ОСОБА_1 почала спільно проживати однією сім'єю з покійним на даний час ОСОБА_5 у власному будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1, та який побудувала ще з своїм першим чоловіком, який помер.

Після переїзду до Позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_5 допомагав вести домашнє хазяйство, доглядати будинок та земельну ділянку, мали спільний бюджет, спільний побут та дозвілля, тобто, проживали фактично як одна сім»я.

Покійний ОСОБА_5 з часом знайшов постійну роботу та почав отримувати постійний дохід, останнім часом працював в філії газового господарства.

ОСОБА_5 до моменту проживання спільно з ОСОБА_1 був прописаний в с. Переселення Кагарлицького району, яка дісталася йому в спадщину.

Враховуючи тривалий час проживання як одна сім»я, позивачка ОСОБА_1 у 1994 році прописала його у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1, де він проживав до дня смерті.

Даний факт підтверджується довідкою № 1164, виданою 20.03.2015 року виконкомом Кагарлицької міської ради Київської області, в якій зазначено, що померлий ОСОБА_5 був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 05.03.1994 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, ( а.с., 9).

У 2011 році Позивачка ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_5 придбали автомобіль ВАЗ 21061, 1988 року випуску, що підтверджується технічним паспортом на автомобіль, копія якого міститься в матеріалах справи, ( а.с., 8).

Суд звертає увагу на тоф факт, що на момент придбання автомобіля в графі «адреса власника» зазначено: АДРЕСА_1, тобто, по місцю розташування будинку, який належить ОСОБА_1.

На думку суду вищевказаний факт ще раз підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 проживали спільно в одному будинку, мали спільний побут.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, яке видане 08 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому вказано, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років, про що 08 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 158.

Місце смерті - Київська область, м. Кагарлик.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після померлого ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 1220 ЦК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно, місцем відкриття спадщини є м. Кагарлик Київської області, тобто постійне та останнє місце проживання покійного ОСОБА_5.

Так, згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_5 заповіт складено не було, тому його спадкоємці успадковують спадкову масу на підставі ч. 2 ст. 1223 ЦК України, тобто на підставі спадкування за законом.

Так, згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкуванняч за законом одержують особи, визначені в статтях 1261 - 1265 ЦК України.

Так як встановлено судом, ОСОБА_5 на момент смерті був не одружений, дітей не мав, тому позивачка ОСОБА_1 має право успадковувати майно після померлого ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 1258, 1264 ЦК України, так як на момент смерті проживала з ним як сім»я.

Згідно ст. 1258 ЦК України:

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Отже, основний принцип спадкування за законом - залучення до спадкування в порядку черги, де кожен з потенційних спадкоємців має місце відповідно до певних ознак, за правилом ознаки ці зведені до близькості до померлого за ступеню спорідненості.

Всі спадкоємці за ступеню спорідненості об'єднані в певні групи, які отримали назву черг через те, що особи (спадкоємці), що входять до кожної з таких груп закликаються до спадкування в порядку черговості.

Чинним Цивільним кодексом України статтями 1261-1265 встановлено п'ять черг спадкоємців за законом.

Принцип закликання до спадкування визначений в ч. 2 ст. 1258 ЦК України.

Відповідно до нього, спадкоємців наступної черги закликають після того, як не було виявлено спадкоємців попередньої, або вони відмовились від спадкування, отримання спадщини чи були усунені від права на спадкування. Єдиним виключенням є випадок зміни черговості одержання права на спадщину, який описаний в статті 1259 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Особи, зазначені в ст. 1264 ЦК України, в якості спадкоємців за законом четвертої черги, закликаються до спадкування лише у випадках відсутності спадкоємців першої, другої та третьої черг, або їх усунення від спадкування, відмови від спадкування чи неприйняття ними спадщини, як це визначено в пункті 2 статті 1258 Цивільного кодексу України.

Слід зазначити, що сам факт належності до четвертої групи спадкоємців за законом підлягає доведенню в кожному окремому випадку шляхом підтвердження наявності спільного господарства, здійснення спільних витрат, тощо. При цьому встановленню підлягають дві обставини, а саме сам факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та тривалість такого проживання, що має перевищувати п'ять років.

У випадку відсутності належних доказів, сам факт проживання однією сім'єю підлагє встановленню відповідно до положень Глави 6 Цивільного процесуального кодексу України (Розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), зокрема , згідно з першою частиною статті 256 ЦК України встановленню підлягають факти родинних зв'язків між особами, перебування особи на утриманні, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, тощо.

Відповідно до пунктів 2-4 статті 3 Сімейного кодексу України Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно діючого законодавства України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, в спадкову масу після смерті ОСОБА_5 входить автомобіль ВАЗ 21061 1988 року випуску, який належав померлому на праві приватної власності.

Спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 прийняла позивачка ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки до часу відкриття спадщини ОСОБА_5 проживала з ним однією сім'єю більше 5 років за адресою АДРЕСА_1, а саме з 05.03.1994 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1, ( з моменту реєстрації ОСОБА_5 по день його смерті).

Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживва разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї.

На думку суду, факт проживання однією сім»єю доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України, а саме, - довідками Кагарлицької міської ради № 1163 від 20.03.2015 р. та №1212 від 24.03.2015р., а також свідченнями свідків, які судом наведено вище.

Далі, Позивачка ОСОБА_1 у встановлений ст. 1270 Цивільного Кодексу України шестимісячний строк звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5

Даний факт підтверджується письмовою заявою ОСОБА_1 до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори від 28 лютого 2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи, в якій позивачка ОСОБА_1 зазначила, що спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5, 1957 року народження, вона приймає.

Проте, державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори було повідомлено, що для оформлення свідоцтва про право на спадщину на автомобіль, який залишився після ОСОБА_5 необхідно встановити факт про проживання однією сім'єю, оскільки не має підтвердження факту проживання Позивачки та ОСОБА_5 однією сім'єю більше 5 років, який може бути встановлений лише в судовому порядку. Тому, це виключає можливість встановлення спадкоємництва Позивача після ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене, позивачкою ОСОБА_1 було подано заяву в порядку окремого провадження до Кагарлицького районного суду про встановлення факту проживання однією сім»єю.

Проте, Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02 червня 2015 року заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю залишено без розгляду.

Підставою для залишення заяви без розгляду послугувало та обставина, що під час розгляду вищевказаної заяви позивачки у порядку окремого провадження виник спір про право, а саме, виник спір з сестрою та братом покійного ОСОБА_5, - виник спір з ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які є відповідачами по даній справі.

Отже, без встановлення вищевказаного факту, Позивачка ОСОБА_1 не може прийняти та оформити спадщину свого чоловіка ОСОБА_5, а саме автомобіль ВАЗ 21061 1988 року випуску, тому позивачка 04.06.2015 року звернулася до Кагарлицького районного суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю.

Підтвердженням того, що позивачка ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 проживали однією сім'»єю більше 5 років до часу відкриття спадщини є те, що вони були зареєстровані за однією адресою, а саме, за адресою розташування будинку позивачки ОСОБА_1, також такий факт підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме, - довідками Ставівської сільської ради та показами свідків, які були допитані в судовому засіданні, та які судом наведені вище.

Вищевказані докази, а саме, довідки, видані офіційними установами, покази свідків, якими обґрунтовує свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1, суд сприймає як належні та допустимі докази з позиції Глави 5 ЦПК України.

Згідно ст. 57 ЦПК України:

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України:

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України:

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України:

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що ж стосується позиції відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_4, в розрізі того, що вони заперечують той факт, що позивачка ОСОБА_1 проживали однією сім»єю, то до до даної позиції суд відноситься критично, так як їхні пояснення ґрунтуються лише на припущеннях, та й взагалі суд, зглядаючись на принцип змагальності, який закріплений в ст. 10 ЦПК України, вважає, що відповідачами не надано суду достатніх доказів того факту, що позивачка ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 не проживали як одна сім»я.

Окрім того, суд наголошує на тому факті, що основною причиною, яка слугує запереченням проти позову є те, що відповідачка ОСОБА_6 бажає успадкувати після смерті свого брата автомобіль, який належав покійному на праві приватної власності.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 фактично не обізнані з соціально - побутовими умовами проживання їх покійного брата за час його життя, фактично тривалий час не підтримували з ним стосунків, що свідчить, на думку суду, про слабкий соціальний зв»язок між покійним ОСОБА_5 та відповідачами по справі, - ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, ( як в даному конкретному випадку), інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Так, згідно ст. 3 СК України:

Сім 'я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім 'ю складають особи, які спічьно проживають, пов 'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов 'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім'ї має одинока особа.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також; на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспічьства.

Отже, ч. 1 ст. 3 СК України є нормою-декламацією і не має предмету правового регулювання.

Ч. 2 ст. 2 СК складається із двох норм.

Перша стосується визначення ознак, які юридично характеризують сім'ю. Це, зокрема, спільне проживання, спільний побут та спільність взаємних прав та обов'язків. Виняток встановлений абзацом другим ч. 2 ст. 3 СК України для подружжя, яке за визначених умов може вважатися сім'єю і без наявності ознаки спільного проживання, а також для дитини, яка належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Отже, ч. 2 СК України встановлює галузеву відмінність поняття члена сім'ї за сімейним правом від члена сім'ї, статус якого регламентований житловим законодавством.

Так, Конституційний Суд України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» визначив, що під членом сім'ї... треба розуміти особу, що перебуває з суб'єктом права на пільги у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв'язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; веденням з ним спільного господарства.

Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім'ї, які мають право на названі пільги. Отже, для набуття статусу члена сім'ї в розумінні житлового права, крім шлюбних відносин або кровного споріднення, необхідною є наявність ознак спільного проживання та ведення спільного господарства.

Ч. 3 ст. 3 СК України встановлює перелік підстав для утворення сім'ї, зокрема шлюб, кровне споріднення, усиновлення, інші підстави, не заборонені законом. Такими іншими підставами для утворення сім'ї є фактичні шлюбні відносини, які за нормами Кодексу в аспекті спільної сумісної власності, а також інших майнових відносин прирівняні до зареєстрованого шлюбу.

Ч. 3 ст. 3 СК України також вводить такий специфічний регулятор сімейних відносин, як моральні засади суспільства. Так моральними засадами нашого суспільства не сприймаються одностатеві шлюби, шлюби між родичами першого ступеня споріднення, між неповнорідними та двоюрідними братами і сестрами, тощо.

Зважаючи на норму ст. 3 СК України, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 проживали як одна сім»я протягом тривалого часу, причому, значно більше, нівж того вимагає норма, передбачена ст. 1264 ЦК України, що на думку суду є підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 3 СК України, ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 2 ст. 1223, 1258, 1264, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 57 - 60, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення, - проживання однією сім»єю, - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки село Переселення Кагарлицького району Київської області, паспорт НОМЕР_3, виданий 9 січня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, із ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про смерть НОМЕР_2, видане 08 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя: О.В. Закаблук