Справа № 234/8042/15-ц
Провадження № 2/234/3882/15
19 червня 2015 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
в складі головуючого судді Карпенко О.М.,
при секретарі Аксеніної В.М.
за участю прокурора Ільєнко А.Є.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ,-
06.04.2015 року Орган опіки та піклування Краматорської міської ради звернулося до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
У судове засідання представник позивача - Органу опіки та піклування Краматорської міської ради не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність.
Із позову вбачається, що Гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має малолітнього сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Органом опіки та піклування вивчались умови утримання та виховання малолітнього ОСОБА_1, в результаті чого встановлено, що його мати вихованням та утриманням сина не займається.
Мати, ОСОБА_2, не працює, веде асоціальний та аморальний спосіб життя, не турбується про життя та здоров'я дитини, не цікавиться його подальшою долею. Також ОСОБА_2 неодноразово була засуджена і відбувала покарання в місцях позбавлення волі: 12.08.2004 - Гірницьким районним судом м.Макіївки за ст.185 ч.3, 15 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки; 20.05.2005 - Гірницьким районним судом м. Макіївки за ст. 166 КК України - до 3 років позбавлення волі; 17.11.2006 - Будьоннівським районним судом м. Донецька за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.
У зв'язку з таким способом життя матері малолітній ОСОБА_1 з 2004 по 2008 роки виховувався в будинку дитини м. Донецька, з 2008 по 01.09.2011 - в Донецькому дошкільному дитячому будинку, з 01.09.2011 по 01.09.2013 навчався в Донецькій загальноосвітній школі-інтернаті І-ІП ступенів № 1 для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з вересня 2013 року по серпень 2014 року виховувався в Центрах соціально-психологічної реабілітації м. Донецька, та м. Харцизька. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 29.08.2014 по теперішній час виховується в притулку для дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради.
Після повернення ОСОБА_2 з місць позбавлення волі в липні 2013 року, вона не забрала сина до своєї родини, не створила належні умови для його виховання, навчання та утримання, не цікавилась його життям та здоров'ям.
За весь час перебування ОСОБА_1 в державних закладах мати, ОСОБА_2, його долею, життям та здоров'ям не цікавилась, не відвідувала, матеріально утримувати не допомагала, не займалась духовним та фізичним вихованням; вона також не зверталась до державних органів щодо повернення дитини до своєї родини, не намагалась встановити з ним контакт; не приймала заходів щодо створення належних умов для його проживання та повернення до своєї родини.
Таким чином, ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання свого малолітнього сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично втратила з ним родинний зв'язок.
Прокурор Ільєнко А.Є. проти позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, та стягнення з неї аліментів - не заперечував.
У судове засідання відповідачка не з'явилася за невідомою суду причиною, про час розгляду справи належним чином була повідомлена.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи - Краматорського будинку Антошка до суду не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії свідоцтва про народження, відповідачка є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с. 12/.
Згідно клопотання адміністрації притулку для дітей, вони клопочуть про позбавлення відповідачки батьківських прав /а.с.3/.
Згідно акту, відповідачка не відвідує дитину у притулку для дітей /а.с. 5/.
Згідно довідки, відповідачка нещодавно звільнилася з місць позбавлення волі /8/.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
При таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідачка усунулася від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.
Керуючись ст.10,60,213-215,224,226 ЦПК України, ст. ст. 164,165,180 СК України, суд, -
Позовні вимоги Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Макіївки Донецької області, у відношенні її малолітнього сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Макіївки Донецької області, ІПН НОМЕР_1 в доход держави судовий збір в сумі 234,60 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Краматорський міський суд. Суддя

Рішення постановлено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя