Рішення

Іменем України

Справа № 712/15084/14ц

Провадження 2/712/306/15

26 травня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Марцішевській О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

за участю адвоката Гричаненка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ДП «Черкаське БМУ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Центральне територіальне управління Міністерства оборони України про визнання недійсним та розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 05 жовтня 2006 року між сторонами був укладений договір про придбання житла в порядку дольової участі, відповідно до якого позивач зобов`язався збудувати і передати у власність відповідачам дольовикам квартиру АДРЕСА_1 до 30 червня 2008 року, а відповідачі зобов`язались оплатити вартість будівництва 177 795 грн., вказану суму відповідачі сплатили в 2006 році, однак будівництво не завершене. Вказуючи, що позивач не мав права укладати вказаний договір з відповідачами, оскільки замовником будівництва є Міністерство оборони України, а позивач виступає підрядником, тобто зазначений договір суперечить закону та не може бути виконаний позивачем, просить суд визнати недійсним договір від 05 жовтня 2006 року або розірвати даний правочин між сторонами.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав та просив його задовольнити. Вказував, що про порушення свого права позивач дізнався у жовтні 2014 року, з моменту призначення на посаду керівника ОСОБА_4 даний час забудовником є Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оброни України, яке не надавало згоди на укладення оспорюваного правочину.

Відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачів адвокат Гричаненко О.М. позов не визнали, заперечили наявність підстав для задоволення позову, оскільки на момент укладення договору позивач за згодою Міністерства оборони України залучав для будівництва кошти дольовиків, в такий же спосіб позивачем був побудований інший будинок. Відповідачі у повному обсязі виконали оспорюваний договір та вповному обсязі випрлатили передбаену договором вартість квартири. Також вказували, що в зв`язку з порушенням строків будівництва за позовом відповідачів рішенням суду стягнуто матеріальну шкоду з позивача внаслідок порушення даного договору, крім того, в період банкрутства позивача, відповідачі увійшли в коло кредиторів, затверджене в судовому порядку, зазначали, що звернення до суду з даним позовом відбулось після спливу трирічного строку позовної давності з моменту укладення оспорюваного правочину, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до винсовку про відсутність підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу ( ч.1 ст.215 ЦК України).

Відповідно до ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

14.10.2002р. був укладений Договір генерального підряду 1-4-1, сторонами якого були військова частина НОМЕР_1 (замовник) та військова частина НОМЕР_2 в особі командари ОСОБА_5 (підрядник), згідно з яким замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву 119 кв. житлового будинку по АДРЕСА_2 до 3-го кварталу 2004 року за рахунок фінансування замовника. Відповідно до п.6.5 договору від 14.10.2002р. з метою надання генеральному підряднику можливості залучення грошових коштів від третіх осіб та для прискорення будівництва до введення будину в експлуатацію сторони укладають протокол розподілу житла (квартир) між учасниками будівництва.

25.05.2004р. був укладений Договір № 4-2 про спільну забудову житлового будинку, відповідно до якого Замовник (Північне управлінням капітального будівництво МОУ) та ОСОБА_6 (військова частина НОМЕР_2 (470 УНР) в особі командира ОСОБА_5 ) домовились про спільну добудову будинку за рахунок Пайовика в частині житлової площі, будівництво якої не профінансовано замовником, з подальшим відповідним розподілом загальної площі

12.09.2004р. був укладений Договір генерального підряду № 1-4-1 між Замовником Північним управлінням капітального будівництво МОУ та військової частиною НОМЕР_2 (470 УНР) в особі командира ОСОБА_5 згідно з яким замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву 119 кв. житлового будинку по АДРЕСА_2 до 3-го кварталу 2005 року.

Згідно з Статутом ДП «Черкаське БМУ» створене Міністерством оброни України та є правонаступником 470 управління начальника робіт.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2006 року між сторонами був укладений договір про придбання житла в порядку дольової участі, відповідно до якого Державне підприємство «Черкаське БМУ» в особі директора Грищенко О.В. як забудовник зобов`язався збудувати і передати у власність відповідачам дольовикам квартиру АДРЕСА_1 до 30 червня 2008 року, а дольовики зобов`язались оплатити за будівництво житла 177 795 грн., вказану суму відповідачі сплатили в 2006 році у повному обсязі, однак квартира у власність передана не було.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дав покази про те, що обіймав посади командира в/ч НОМЕР_2 (470 УНР), директора ДП «ЧБМУ» та підписував вище вказані договори, які укладались в межах законних повноважень та з дозволу Міністерства оборони України, оскільки державне фінансування будівництва було недостатнім, з метою закінчення будівництва будинку ДП «ЧБМУ» як генеральним підрядник за згодою замовника виступило також інвестором будівництва шляхом залучення коштів фізичних осіб (дольовиків), зокрема відповідачів, останні у повному обсязі сплатили на рахунок позивача кошти за будівництво квартири, які були в законному порядку оприходувані та використані на цілі будівництва, що зафіксовано у документах фінансово-господарської діяльності позивача.

На підставі наказу Міністра оборони України від 05.03.2007р. припинено діяльність Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, правонаступником якого визначено Центральне територіальне управління капітального будівництва. Додатковою угодою № 2 від 07.03.2007р. внесені зміни до договору генерального підряду від 12.09.2004р. в частині зміни замовника.

Згідно з дозволом Міністра оборони України від 23.06.2008р. з метою своєчасного вводу в експлуатацію об`єктів будівництва, в числі яких житловий будинок по АДРЕСА_3 дозволено начальнику Центральне територіальне управління капітального будівництва МОУ залучення коштів фізичних та юридичних осіб при будівництві житла.

20.07.2009р. зареєстроване право державної власності в особі Центральне територіальне управління капітального будівництва на незавершене будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.09.2010р. стягнуто з ДП «ЧБМУ» на користь відповідачів матеріальну шкоду 354 060 грн. внаслідок невиконання договору від 05 жовтня 2006 року про придбання житла в порядку дольової участі. Даним рішенням встановлено виникнення між сторонами правовідносин за оспорюваним правочином, повну оплату відповідачами вартості будівництва згідно з прибутковими ордерами від 12.10.2006р., 18.10.2006р., 04.12.2006р., з приводу недійсності чи розірвання договору від 05.10.2006р. позивач на той час до суду не звертався, дане рішення набрало законної сили, позивач відмовився від його оскарження в апеляційному порядку.

21.02.2011р. господарським судом Черкаської області було порушено справу про банкрутство ДП «ЧБМУ», ухвалами від 09.11.2011р., 18.04.2014р. затверджувались реєстри вимог кредиторів, в числі 4-ї черги яких вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на суму 354 060 грн.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження об`єктивними та переконливим доказамии, що оспорюваний правочин не відповідає умовам дійсності правочинів, передбачених цивільним законодавством, суперечить закону або порушує права та законні інтереси позивача, залучення коштів дольовиків генеральним підрядником з метою інвестування будівництва відбулось на підставі домовленості з замовником будівництва про спільну забудову об`єкта будівництва, тому позовні вимоги про визнання недійсним договору від 05.10.2006р. не підлягають до задоволення.

Доводи позивача про підроблення договору від 25.05.2004р. про спільну забудову не підтверджені доказами встановлення вчинення кримінального правопорушення в порядку кримінального судочинства, вказані доводи також спростовані показами свідка ОСОБА_5 . Що стосується доводів, що Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України на надавало згоди на укладення оспорюваного правочину, вказане управління набуло функцій замовника будівництва квартир в будинку по АДРЕСА_2 на підставі наказу Міністра оборони України від 05.03.2007р., тобто після укладення оспорюваного равочину 05.10.2006р., крім того, будучи залучене до участі у справі в якості третьої особи, не зверталось до суду з позовом про визнання даного правочину недійсним з мотивів порушення прав державних органів чи вимог закону про його укладенні.

Відповідно до ст..652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивач, заявляючи вимогу про розірвання договору, не навів жодної з обставин, яка б могла вказувати на наявність передбачених законом підстав для його розірвання. Відповідачами у повному обсязі виконані умови договору від 05.10.2006р., оплачені ними кошти на будівництво були прийняті позивачем та використані за цільовим призначенням, порушення позивачем строків будівництва, наявність рішення суду про стягнення коштів матеріальної шкоди не припиняють договірні зобов`язання між сторонами, за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності до предявлення позову, про застусування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Суд вважає обґрунтованими посилання відповідачів на те, що даний позов поданий позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності, оскільки з моменту, коли позивач міг довідатись про порушення свого права з моменту укладення оспорюваного правочину 05.10.2006р. до пред`явлення даного позову у листопаді 2014 року пройшло понад 8 років, оскільки права та обов`язки юридичної особи виникають на підставі правочинів незалежно від особи її керівника, разом з тим, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках,коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності,а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Керуючись ст. 11,57,60,88,212-215ЦПК України,суд, ст. 203, 215, 652, 875 ЦК України-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ДП «Черкаське БМУ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору від 05 жовтня 2006 року на придбання житла в порядку дольової участі.

Відмовити у задоволенні позову ДП «Черкаське БМУ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання договору від 05 жовтня 2006 року на придбання житла в порядку дольової участі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: