Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/546/15 Головуючий у 1 інстанції: Галянчук Н.М.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 11" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, про визнання договору міни недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про визнання договору міни недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_6.

Після її смерті залишилося майно: земельна частка (пай) площею 4,98 га, яка розташована на території Привільненської сільської ради Вільнянського району згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) РН № 179505.

Під час розгляду справи за його позовом про визнання права власності в порядку спадкування дізнався, що 26 вересня 2003 року між його матір'ю та ОСОБА_3, було укладено договір міни права на земельну ділянку, посвідченого сертифікатом серії РН №179505, виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області 28 вересня 2000 року, на сільськогосподарську продукцію.

Вважає укладений договір міни незаконним та таким, що суперечить законодавству України, оскільки згідно п. 15 Перехідних положень ЗК України дозволяється міна земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом обміну однієї земельної ділянки на іншу, можливість міни на інше майно не передбачено. Крім того, угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" п. 15 Перехідних положень ЗК України, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Оскільки угода всупереч законодавству України, просив визнати недійсним договір міни від 26 вересня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за № 1821, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року залучено в якості третьої особи по справі приватного нотаріусу Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір міни права на земельну частку (пай) площею 4,98 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом, на 10 тон зерна пшениці III класу та 12 тон насіння соняшнику, укладений 26 вересня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1821.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що суд неправильно застосував матеріальний закон, оскільки зміни до п. 15 Перехідних положень ЗК України набрали чинності після укладення оспорюваного договору , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Справа неодноразово відкладалася за клопотаннями ОСОБА_3 і через його неявку.

ОСОБА_3 повістку про виклик до суду отримав, право на участь у судовому засіданні не використав ( а.с. 168,172)

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судове рішення відповідає вимогам ст.213,214 ЦПК України.

Задовольняючи позов про визнання недійсним договору міни, суд виходив з того, що договір міни права на земельну частку (пай) на 10 тон зерна пшениці III класу та 12 тон насіння соняшнику, укладений 26 вересня 2003 р, не відповідає вимогам закону.

Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, спір вирішено у відповідності до вимог матеріального права, які регулюють правовідносини сторін.

Суд дав правильну правову оцінку відповідності договору міни вимогам земельного законодавства, зокрема обмеженням, встановленим п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права є безпідставними, виходячи з наступного.

Оскільки спірний договір укладено 26 вересня 2003 р., тобто до введення в дію Цивільного Кодексу України 2003 р., суд правильно виходив з того, що правовідносини, що є предметом даного спору, згідно приписів п. 4, п. 7 "Прикінцевих та перехідних положень" зазначеного ЦК України регулюються ЦК України 1963 р.

Частиною 1 ст. 48 ЦК УРСР (1963 р.), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 210 Земельного кодексу України угоди, укладені з порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

Згідно з вказаною нормою громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не мають права до 1 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. Ця редакція Земельного кодексу України була чинною на час укладення спірного договору міни.

Оскільки договір міни права на земельну частку (пай) на сільськогосподарську продукцію укладено всупереч вимогам п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), що в силу положень закону є підставою для визнання його недійсним, то суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що закон не передбачав заборону на укладення договору міни земельної ділянки та земельних паїв, ґрунтуються на неправильному розумінні змісту закону. Аналіз вищевикладеної правової норми свідчить про те, що дія мораторію на відчуження земельних ділянок (паїв) сільськогосподарського призначення не поширюється на правочини щодо обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку. В даному випадку відбувся не обмін земельними ділянками, а відчуження земельної ділянки, що було заборонено законом.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: