РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Вертелецькому М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа ОСОБА_3,про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 р.ОСОБА_1звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4,її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З 01.09.2014 р.по теперішній час ОСОБА_1,якій ІНФОРМАЦІЯ_6виповнилося 18 років,навчається університеті на денній форми навчання, в зв*язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батьків,доходів матері ОСОБА_3є недостатньо для забезпечення всіх щомісячних обов*язкових витрат позивача.

Посилаючись на те,що відповідач має можливість приймати участь в утриманні позивача на час навчання,офіційно працевлаштований та має постійний дохід,інших аліментних зобов*язань не виконує,однак від участі в утриманні позивача ухиляється,ОСОБА_1просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно,але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян,починаючи з дати подачі позову до суду до досягнення нею віку 23 років.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила,що відповідач проживає окремо,до досягнення нею віку 18 років сплачував аліменти,які у квітні 2015 р. припинились. З вересня 2014 р.вона є студенткою денної форми навчання ЗНТУ на контрактній формі,крім оплати за навчання,потребує допомоги батьків на своє утримання,однак заробітку матері є недостатньо для її забезпечення. Відповідач ніякої участі у її матеріальному забезпеченні у зв*язку з навчанням не приймає,хоча має таку можливість,а на її прохання надавати допомогу у добровільному порядку відповів відмовою.Просить суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив,що після розлучення з матір*ю позивачки проживає окремо,до досягнення позивачкою 18 років сплачував аліменти,які припинились у квітні 2015 р. Позивачка дійсно є студенткою,проте розмір її щомісячних витрат йому не відомий,з урахуванням розміру його доходів та наявності інших утриманців,а саме матері-пенсіонерки та бабусі,не заперечує надавати позивачці матеріальну допомогу на період навчання 300 гр.щомісячно.

Третя особа ОСОБА_3в судове засідання не з*явилася,надала письмову заяву про розгляд справи без її участі,позов підтримала.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд розглянув справу без участі третьої особи.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд встановив,що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4,її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3,які до 29.10.2002 р.перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно даних паспорту,позивач зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 ,окремо від відповідача.

З 01.09.2014 р.ОСОБА_1є студенткою ЗНТУ на денній форми навчання,термін навчання з 01.09.2014 р.по 25.06.2018 р., про що надана довідка № 5780 від 18.03.2015 р.

За таких обставин ,ОСОБА_1,яка не має самостійних доходів,навіть після досягнення ІНФОРМАЦІЯ_6повноліття,знаходиться на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання ( ч. 3 ст. 199 СК України ).

За роз'ясненнями, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому, відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, являються: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Повнолітня ОСОБА_1як студентка денної форми навчання не має змоги працевлаштуватись та частково себе забезпечувати.

Всі витрати пов*язані з її утриманням,несе одноособово матір ОСОБА_3,що відповідачем не оспорювалось,проте розміру її доходів 1250 гр.на місяць явно недостатньо для свого власного утримання та матеріального забезпечення дитини.

На теперішній час відповідач є працездатним як за віком,так і за станом здоров*я,отримує доходи у виді офіційного заробітку ,інших осіб офіційно не утримує ,тому має можливість надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання.

Згідно довідки про доходи відповідача № 173 від 13.05.2015 р.,його середньомісячний дохід(заробітна плата за винятком ЄСВ та податків) за період з листопада 2014 р.по квітень 2015 р.складає 3210 гр.90 коп.(з розрахунку 19211 гр.39 коп.:6 місяців)

При цьому суд не бере до уваги довідку № 206/1544 від 09.06.2015 р.про доходи відповідача за період з грудня 2014 р.по травень 2015 р.,оскільки ,за його ж поясненнями,у травні ним був відпрацьований через відпустку неповний місяць,тому розмір заробітної плати за цей період є значно меншим,зазначена довідка надана відповідачем саме з метою штучного зменшення розміру своїх доходів.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» ,з 01.01.2015 р.прожитковий мінімум для працездатних осіб від 18 років встановлено в сумі 1218 гр., батьки мають рівні обов*язки в утриманні дітей .

Розмір аліментів 1/4 частина доходів відповідача в місяць, за участю матері в її утриманні,може забезпечити нормальний рівень харчування,лікування,розвитку повнолітньої дитини сторін та щоденні побутові потреби на період навчання,тоді як запропоновані відповідачем 300 гр.таких витрат не компенсують.

Таким чином,вимоги ОСОБА_1про стягнення з відповідача по 1/4 частині доходів щомісячно на її утримання,з урахуванням витрат,які несе мати на утримання дочки,узгоджуються з встановленим Державою прожитковим мінімумом для особи відповідного віку,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні повнолітньої дочки на період навчання суд не встановив.

Посилання відповідача на те,що на його утриманні перебувають матір та бабуся ,достовірно не підтверджується,оскільки вказані особи зареєстровані та проживають окремо від відповідача,мають самостійні доходи у виді пенсії за віком,проходять лікування,проте аліментів на їх утримання відповідач не сплачує.

З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову в повному обсязі.

На підставі положень пункту 3 частини 1 статті 80 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»,з відповідача у дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 243 гр.60 коп.

На підставі ст.182,199,200 СК України,ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця м.Запоріжжя,ІПН НОМЕР_1,проживає в АДРЕСА_2,працює ПАТ «Запорізький масложиркомбінат»,на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4,проживає в АДРЕСА_1,ІПН НОМЕР_2,аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку)щомісячно,на період навчання до 25.06.2018 р.,але не пізніше досягнення віку 23 років,починаючи з 02.04.2015 р.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця м.Запоріжжя,ІПН НОМЕР_1,проживає в АДРЕСА_2,працює ПАТ «Запорізький масложиркомбінат»,в дохід держави судовий збір 243 гр.60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення,а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А. Галущенко