АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/141/15 Справа № 208/6344/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гібалюк Т. Я. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

4 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2013 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетрвоській області Удовенко С.М. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2013 року та постановити нову ухвалу по суті його вимог, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтовано, оскільки ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, заявник вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи / а. с. 39-41 /.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2013 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволені його скарги на незаконні дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження / а. с. 29 /.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2014 року виправлено описку у вступній та описові частині вище зазначеної ухвали від 12.12.2013 року відносно того, що справа розглядалася судом у відсутності сторін, а не за їх участю /а. с. 31/.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі додаткового рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.07.2013 року, Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 26.07.2013 року було видано виконавчий лист про допущення рішення від 07.06.2013 року до негайного виконання в частині присудження ОСОБА_2 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць / а. с. 5,6 /.

Постановою державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Удовенко С.М. від 05.08.2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом, оскільки в резолютивній частині виконавчого документу не зазначена сума, яку треба негайно виплатити / а. с. 4 /.

Не погодившись з цією постановою ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадженні від 05.08.2013 року, в якій посилався на те, що підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження немає, а тому ця постанова від 05.08.2013 року підлягає скасуванню / а. с. 2-3 /.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

До переліку вимог до оформлення виконавчих документів, відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», не входить зазначення суми яка підлягає негайному виконанню, тому на думку суду першої інстанції не може виключати здійснення виконавчого провадження, але відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням, - а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що в разі стягнення грошової суми така сума повинна бути зазначена у виконавчому листі.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця, щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити згідно ст.ст. 18, 32 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 383 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував прав і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що скарга ОСОБА_4 на дії державного виконавця, щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, - задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 26.07.2013 року було ухвалено додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до КВП ДМР «Міськводоканал» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги на оздоровлення, відшкодування моральної шкоди, - яким суд допустив негайне виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.06.2013 року в частині присудження ОСОБА_2 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць / а. с. 6 /.

Резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст. ст. 215-217 ЦПК України.

Оскільки, одними із позовних вимог, що розглянуті судом першої інстанції з постановленням 07.06.2013 року рішення / а. с.8-14 /, були вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, які були задоволені і суд стягнув на користь позивач 150844,80 грн., - то ухвалюючи 26.07.2013 року додаткове рішення по справі про негайне виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.06.2013 року (в силу п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України), в частині присудження ОСОБА_2 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць / а. с. 6 /, - суд першої інстанції повинен був визначити цей розмір заробітної плати (місячний платіж) і зазначити про це, як в мотивувальній частині рішення суду, так і в його резолютивній частині, оскільки це є компетенцією суду, що постановив судове рішення, а не компетенцією державного виконавця. Не визначення судом такого розміру нівелює саму суть судового рішення і робить його таким, що не може бути виконаним, що і сталося в даному разі.

Отже, постанова державного виконавця про відмову у відкриття виконавчого провадження від 05.08.2013 року / а. с.4 /, щодо виконання додаткового рішення суду від 26.07.2013 року на підставі виконавчого листа виданого судом 26.07.2013 року / а. с. 5 /, де не зазначено розмір заробітної плати, яка підлягає стягненню, - є обґрунтованою та ухваленою державним виконавцем у відповідності з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження».

Оскільки, додатковим рішенням від 26.07.2013 року не було визначено суму, яка підлягає стягненню, то це питання, у відповідності з вимогами процесуального права, знову ж таки повинно бути вирішено судом, що постановив рішення по справі, а не державним виконавцем, зокрема шляхом ухвалення додаткового рішення, в силу ст. 220 ЦПК України, судом, який ухвалив рішення по справі, але воно може бути ухвалене за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи суду, що ухвалив рішення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_4 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Ухвала постановлена судом першої інстанції в межах заявлених ОСОБА_4 вимог викладених ним в його скарзі на дії державного виконавця / а. с. 2-3 /.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: