Справа № 285/2609/14-ц
провадження у справі № 2/0285/983/14
05 лютого 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого - судді Коцюби О.М.
за участю секретаря Прач А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики -
Ухвалою суду від 21.07.2014 року провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішення у справі № 285/5110/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.
У зв'язку з тим, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним було залишено без розгляду то, ухвалою суду від 12.01.2015 року, провадження у справі було відновлено.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, надіслали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, додатково надали розрахунок заборгованості.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надав, заперечень не надіслав. Суд ухвалив проводити судовий розгляд без участі відповідача з винесенням заочного рішення у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.07.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 64800 грн. боргу та 6480 грн. нарахованих 10% за користування боргом (а.с. 9-10).

Ухвалою апеляційного суду від 30.10.2013 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду в цій частині залишено в силі (а.с. 11-12).

Отже, вищевказаними судовими рішеннями доведено правильність нарахування 10% відсотків за користування боргом, щомісячно.

Згідно розрахунку заборгованість за відсотками складає 84240 грн.

А тому, є обґрунтованим стягнення 84240 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за нарахованими відсотками, згідно договору позики від 27.03.2013 року, укладання якого підтверджено представленою позивачем письмовою розпискою, яка на час постановлення судового рішення в установленому законом порядку недійсною не визнана, тобто була чинною.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У свою чергу ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Ст. 11 ЦПК України також передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 на час розгляду справи не скористався своїм правом та не довів недійсність договору позики від 27.03.2013 року.

Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 842 грн. 40 коп., який підтверджено відповідною квитанцією (а.с. 1).

На підставі наведеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 224-228 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 суму боргу за відсотками за період з 27.05.2013 року по 27.06.2014 року у розмірі 84240 грн. за договором позики від 27.03.2013 року.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 842 грн. 40 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05.02.2015 року.

Повний текст рішення складено 10.02.2015 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Новоград-Волинського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий О.М. Коцюба