АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю, -

УСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що відповідачка чинить йому перешкоди, змінила замки від дверей та не пускає його в квартиру, користуватися своєю частиною власності позивач не має можливості. Просив суд вселити його в квартиру АДРЕСА_2 тазобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди в користуванні власністю, а саме: 1/2 частиною квартири АДРЕСА_3.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні власністю, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_4.

Унікальний номер справи: 759/8310/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14842/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що позивачем, будь-яких доказів вчинення дій з боку відповідача, які ускладнюють здійснення ним повноважень користування та розпорядженням майном, а саме спільною квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві, суду не було надано. Позивачем крім своїх пояснень - не надано жодного доказу того, що саме відповідач перешкоджає йому в користуванні спільною власністю - квартирою, не впускає його до квартири та змінив замки у вхідних дверях квартири.

Звертає увагу суду, що представником відповідача в судовому засіданні було долучено докази того, що позивач не звертався ні до правоохоронних органів, ні до ЖЕО з заявами про вчинення з боку відповідача протиправних дій, направлених на здійснення перешкод користуванні спільною власністю - квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.05.1995 р. ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2.

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2013р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2014 р. за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, вказане рішення набрало законної сили.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу №32409817 від 19.01.2015 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 27.12.2014 р. за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свою майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Колегія суддів відносно доводів апеляційної скарги, що позивачем крім своїх пояснень - не надано жодного доказу того, що саме відповідач перешкоджає йому в користуванні спільною власністю - квартирою, не впускає його до квартири та змінив замки у вхідних дверях квартири, зазначає наступне.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, апелянтом не надано доказів на її обґрунтування а саме: не надано доказів фактичного користування позивачем належною йому частиною квартири, тобто надання йому доступу шляхом передачі ключів від вхідних дверей, розміщення особистих речей позивача в спірній квартирі тощо.

Крім того, з наданої ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції скарги, зареєстрованої Святошинським районним управлінням головного управління МВС України в м. Києві 24.11.2014 р. за №Ш-915-ОП, вбачається, що зокрема 16.10.2014 р. ОСОБА_2 викликав наряд міліції до квартири АДРЕСА_2 в зв'язку з неможливістю потрапити до спірної квартири через заміну замків на вхідних дверях.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних доказів доступу та користування квартирою позивачем, тобто в цій частині права позивача є порушені.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що вказаних доказів відповідачем не надано й під час апеляційного розгляду, апелянт була належним чином повідомлена про судові засідання 19.01.2015 р. та 09.02.2015 р., проте в жодне з них не з'явилася, при цьому причин своєї неявки суду не повідомила, з вказаних в апеляційній скарзі доводів підстав для задоволення її вимог не вбачається.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: