Справа № 352/45/15-ц
Провадження № 2/352/254/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Кожуховської О.І.

представника позивача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом та встановлення юридичного факту, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом та встановлення юридичного факту. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4, яка за життя 25.06.2012 р. склала заповіт, посвідчений секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачу. У зв'язку із оформленням спадщини йому стало відомо, що 28.02.1990 р. виконком Вільшаницької сільської ради на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 р. видав його дідові - голові колгоспного двору ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1. Право власності було зареєстровано за дідом Івано-Франківським ОБТІ, однак, правовстановлюючий документ втрачено. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 146412 грн. Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_5 - голова двору, його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 Ці троє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/3 частині. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 належну йому 1/3 частину будинковолодіння успадкували спадкоємці за законом першої черги - його дружина та син згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 спадщину прийняла його матір ОСОБА_4 згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час прийняття спадщини, ставши власником цілого будинковолодіння. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. баби відкрилась спадщина на все належне їй майно, у тому числі на спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 0,51 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «Велика» в с. Вільшаниця. Право власності баби на ці земельні ділянки посвідчено двома державними актами на право власності на земельні ділянки, а саме серії ЯД № 842702 від 17.10.2008 р. та серії ЯД № 842703 від 07.11.2008 р. Позивач прийняв спадщину після смерті баби шляхом подання відповідної заяви до Тисменицької державної нотаріальної контори у порядку ст.1269 ЦК України. Спадкоємцем за законом четвертої черги є матір позивача - відповідачка у справі, яка на спадщину не претендує. У зв'язку з відсутністю правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім того, для оформлення спадщини на належні бабі земельні ділянки необхідно встановити факт належності покійній державних актів, оскільки у документах допущені помилки, виправити які неможливо у зв'язку зі смертю спадкодавця. У державному акті серії ЯД № 842702 від 17.10.2008 р. помилково вказано прізвище баби «ОСОБА_4» замість вірного «ОСОБА_4», а в другому державному акті помилково вказано прізвище та ім'я баби «ОСОБА_4» замість вірного «ОСОБА_4». Просив встановити факт належності бабі вказаних державних актів та визнати за ним право власності на спадкове будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті баби.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що предметом спору по справі є право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на вказане будинковолодіння було видано 28.02.1990 р. виконкомом Вільшаницької сільської ради дідові позивача - голові колгоспного двору ОСОБА_5, за яким було зареєстровано право власності Івано-Франківським ОБТІ, однак, правовстановлюючий документ втрачено. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 146412 грн.

Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_5 - голова двору, його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 Ці троє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/3 частині.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 належну йому 1/3 частину будинковолодіння успадкували спадкоємці за законом першої черги - його дружина та син згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, ставши співвласниками майна по ? (3/6) частині.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 спадщину прийняла його матір ОСОБА_4 згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час прийняття спадщини, ставши власником цілого будинковолодіння.

Баба позивача ОСОБА_4 25.06.2012 р. склала заповіт, посвідчений секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачу. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне їй майно, у тому числі на спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 0,51 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «Велика» в с. Вільшаниця, право власності на які посвідчено двома державними актами на право власності на земельні ділянки, а саме серії ЯД № 842702 від 17.10.2008 р. та серії ЯД № 842703 від 07.11.2008 р.

Позивач прийняв спадщину після смерті баби шляхом подання відповідної заяви до Тисменицької державної нотаріальної контори у порядку ст.1269 ЦК України. Спадкоємцем за законом четвертої черги є матір позивача - відповідачка у справі, яка на спадщину не претендує.

Вказані обставини, які відповідачкою не оспорювались, підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті баби.

Встановлено, що для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні бабі земельні ділянки позивачу необхідно встановити факт належності покійній державних актів, у яких допущені помилки, виправити які неможливо у зв'язку зі смертю спадкодавця. Зокрема, у державному акті серії ЯД № 842702 від 17.10.2008 р. помилково вказано прізвище баби «ОСОБА_4» замість вірного «ОСОБА_4», а у державному акті серії ЯД № 842703 від 07.11.2008 р. помилково вказано прізвище та ім'я баби «ОСОБА_4» замість вірного «ОСОБА_4».

Вказана обставина, а саме те, що баба позивача ОСОБА_4 була власником двох земельних ділянок загальною площею 1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Вільшаниця, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст.ст. 1223, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 наступних правовстановлюючих документів:

- державного акту серії ЯД № 842702 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0067 площею 0,5100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «Велика» в с. Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, виданого 17 жовтня 2008 року на ім'я ОСОБА_4;

- державного акту серії ЯД № 842703 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0068 площею 0,5100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «Велика» в с. Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, виданого 07 листопада 2008 року на ім'я ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 146412 грн. у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 25.06.2012 р. секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлої ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд.

Головуюча М.М.Хоминець