Справа № 734/4166/13-ц Провадження № 22-ц/795/6/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Анохін А.М. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Страшного М.М., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду від 14 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, третя особа - Остерська міська рада,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 р. ОСОБА_5 пред'явила позов до ОСОБА_8 і ОСОБА_7, у якому просила поділити будинок АДРЕСА_2 та надвірні споруди, виділивши їй та відповідачам відокремлені частини вказаного будинку й надвірні споруди, що відповідають 1/3 частині у власності кожної сторони на них. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачі залишили без розгляду її пропозицію про поділ спірних об'єктів.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення і задовольнити її позов. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- місцевий суд не сповістив ні ОСОБА_5, ні її представника про час і місце проведення судового засідання, у ході якого постановлено оскаржуване рішення, у зв'язку з чим у цьому засіданні вони не брали участі. Внаслідок цього суд не з'ясував причини непроведення призначеної по справі судової будівельно-технічної експертизи. Дану експертизу не було проведено у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не отримала рахунок на оплату її вартості. Крім того, експертна установа, яка мала проводити експертизу, вимагала надання геодезичної зйомки спірної присадибної земельної ділянки. Для її виготовлення позивач запросила представників землевпорядної організації, але відповідачі перешкодили їм провести необхідні для виготовлення цієї зйомки роботи на ділянці,

- рішення сесії Остерської міської ради від 13.12.1996 р., на яке посилається ОСОБА_7 як на підставу законного перебування у її користуванні 0,048 га спірної присадибної земельної ділянки, не є такою підставою, т.я. Остерська міська рада не надавала їй дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу, а відповідач ОСОБА_7 просила її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції виходив з того, що позивач не довела свої вимоги - вона ухилилася від проведення призначеної по справі судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення можливості поділу спірних споруд і ділянки. Крім того, суд зазначив, що ухилення особи від проведення експертизи трактується на користь іншої сторони. З такими висновками не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

У супровідному листі Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.04.2014 р. № 24/06-05/711-713/14 на адресу Козелецького районного суду йдеться про повернення даної справи до суду та повідомляється, що ухвалу про призначення по ній судової будівельно-технічної експертизи не виконано у зв'язку з неоплатою її вартості ОСОБА_5 - особою, на яку покладено витрати по експертизі (а.с. 73). У справі нема доказів, що до відома ОСОБА_5 було доведено розмір витрат по оплаті цієї експертизи й строк їх оплати та що місцевий суд повідомляв останню або її представника про час і місце розгляду справи, який відбувся 14.05.2014 р. (у ході якого постановлено оскаржуване рішення). Згідно з журналом судового засідання, ОСОБА_5 і її представник у цей день участі у ньому не брали (а.с. 74-75).

ОСОБА_5 належить 1/6 частина будинку і надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору дарування від 26.03.1985 р., який посвідчено державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори, а інша 1/6 частина цих об'єктів належить їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого у цей же день нотаріусом цієї ж контори. Право власності ОСОБА_5 на вказані об'єкти нерухомості на підставі названих документів зареєстровано Ніжинським БТІ 04.04.1985 р. (копії цих договору й свідоцтва на а.с. 108, 109, 11-12).

ОСОБА_8 належить 1/3 частина вищевказаних будинку й надвірних споруд на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.1980 р., що підтверджується його копією (а.с. 226 «а»-226 «б»).

ОСОБА_7 теж належить 1/3 частина цих же об'єктів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.09.2012 р. державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори. У цьому свідоцтві зазначено, що право власності на вказані у ньому об'єкти до ОСОБА_7 перейшло у порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_9, яка у свою чергу отримала їх у спадщину після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Це право власності за ОСОБА_7 зареєстровано КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.09.2012 р. Дані обставини підтверджено копіями вказаного свідоцтва і витягу про державну реєстрацію права (а.с. 131, 132).

Згідно з вищевказаними правоустановчими документами та інвентаризаційною справою КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння АДРЕСА_2, сторони володіють його ідеальними частками - у цих документах і справі не вказано, якими конкретно приміщеннями у будинку та надвірними спорудами володіє кожна сторона.

Згідно з останньою довідкою - характеристикою спірного домоволодіння від 15.03.1985 р. № 49, що мається у вищевказаній інвентаризаційній справі на арк. 85, за цим домоволодінням на підставі рішення Остерської селищної ради від 05.05.1955 р. № 10 зареєстровано земельну ділянку площею 536 м2 і, крім того, надлишки площею 277 м2 (копія цього рішення на арк. цивільної справи 164-170).

Згідно з виконаним судовим експертом ОСОБА_11 висновком судової будівельно-технічної експертизи від 03.11.2014 р. № 32-14 (а.с. 171-202) та роз'ясненнями до нього від 19.12.2014 р. № 110 (а.с. 227) і від 21.01.2014 р. (а.с. 234), сторони у домоволодінні АДРЕСА_2 фактично користуються такими приміщеннями й спорудами, які з технічної точки зору є відокремленими квартирами:

- ОСОБА_5 - частиною будинку, яка на поповерховому його плані зазначена як квартира № 2, а саме: кухнею 2-1, площею 13,1 м2, житловою кімнатою 2-2, площею 20,9 м2, житловою кімнатою 2-3, площею 19,3 м2, сіньми 2-4, площею 10,4 м2, коридором 2-5, площею 3,3 м2, а всього загальною площею 67,0 м2, а також погребом а5, що становить 5/24 частин домоволодіння,

- ОСОБА_8 - частиною будинку, яка на поповерховому його плані зазначена як квартира № 1, загальною площею 83,9 м2, а саме коридором 1-1, площею 7,5 м2, житловою кімнатою, площею 10,5 м2, житловою кімнатою 1-3, площею 32,2 м2, коридором 1-4, площею 9,7 м2, житловою кімнатою 1-5, площею 8,9 м2, кухнею 1-6, площею 8,0 м2, ванною 1-7, площею 3,0 м2, верандою 1-І, площею 4,1 м2, а також гаражем Д, погребом а7, огорожею № 1 і хвірткою № 2,

- ОСОБА_7 - частиною будинку, яка на поповерховому його плані зазначена як квартира № 3, загальною площею 66,5 м2, а саме передпокоєм 3-1, площею 6,2 м2, житловою кімнатою 3-2, площею 13,6 м2, житловою кімнатою 3-3, площею 27,4 м2, сіньми 3-4, площею 6,8 м2, сіньми 3-5, площею 4,1 м2, кухнею 3-6, площею 4,5 м2, сіньми 3-ІІ, площею 3,9 м2, а також погребом а6.

Фактичні частки сторін у домоволодінні змінилися у зв'язку з здійсненням ними добудов та перебудов, але перерахунок їхніх часток та внесення відповідних змін до правоустановчих документів не проводилися.

Згідно з вказаним висновком експертизи і доповненнями:

- фактична площа присадибної земельної ділянки, якою користуються власники домоволодіння АДРЕСА_2, становить 825 м2, у тому числі самозахоплення - 32 м2 під самовільно збудованими господарськими будівлями площею 29 м2 і 3 м2, які розташовані на сусідній земельній ділянці АДРЕСА_1 Козелецького району. Отже без самозахоплення загальна площа спірної присадибної земельної ділянки становить 793 м2, у тому числі й надлишки - 257 м2, тобто менше, ніж затверджено вищевказаним рішенням Остерської селищної ради від 05.05.1955 р. № 10. Тому варіанти встановлення порядку користування цією ділянкою визначалися виходячи з її фактичної площі - 793 м2,

- ОСОБА_5 фактично користується частиною спірної земельної ділянки площею 156 м2, з яких 32 м2 - самочинно зайнята земельна ділянка, у тому числі під житловим будинком - 88 м2, під двором (прибудинкова територія) - 36 м2. Вхід до частини цієї ділянки здійснюється через сусідню земельну ділянку АДРЕСА_1 безпосередньо до частини земельної ділянки, якою користується ОСОБА_5, відсутня,

- ОСОБА_8 фактично користується частиною спірної земельної ділянки площею 153 м2, у тому числі під житловою забудовою - 103 м2, під двором (прибудинкова територія) - 24 м2, під гаражем Д - 26 м2. Вхід до частини цієї ділянки здійснюється через хвіртку з АДРЕСА_2, а проїзд і прохід до гаражу здійснюється через сусідню земельну ділянку АДРЕСА_1,

- вхід та в'їзд до частин спірної ділянки, якими користуються ОСОБА_5 й ОСОБА_8, має здійснюватися з АДРЕСА_2, що відображено у складених БТІ генеральних планах цієї ділянки від 19.07.1949 р. (а.с. 196) та від 07.05.1955 р. (а.с. 197), а також кварталу, де розташований належний сторонам будинок (а.с. 198) - додатки №№ 5-6 до висновку експертизи,

- ОСОБА_7 фактично користується частиною спірної земельної ділянки площею 516 м2, у тому числі під житлом будинком - 81 м2, під двором (прибудинкова територія) - 402 м2 (з яких 257 м2 - надлишки). Вхід до частини цієї ділянки здійснюється через хвіртку з АДРЕСА_3.

Документально порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою сторонами не встановлювався.

Дванадцятою сесією 22 скликання Остерської міської ради від 13.12.1996 р. за життя спадкодавця ОСОБА_7 - ОСОБА_9 прийнято рішення, яким ОСОБА_9 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,048 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (копія витягу з цього рішення на а.с. 43). За життя остання не зверталася за виготовленням на підставі цього рішення технічної документації щодо складання документів, які посвідчують її право власності на вказану у рішенні земельну ділянку, і, відповідно, за виготовленням державного акту на право власності на неї.

Рішенням двадцять першої сесії 6 скликання Остерської міської ради від 14.11.2014 р. ОСОБА_7 надано дозвіл на підготовку технічної документації із землеустрою щодо встановлення у натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку в межах норм безоплатної приватизації за адресою: АДРЕСА_2 (копія витягу з цього рішення на а.с. 224). На даний час ОСОБА_7 не виготовлено на підставі цього рішення технічної документації щодо складання документів, які посвідчують право власності на вказану у ньому земельну ділянку, і, відповідно, не виготовлено державного акту на право власності на неї.

У листопаді 2013 р. ОСОБА_5 письмово зверталася до ОСОБА_8 й ОСОБА_7 з пропозицією укласти відповідні правочини про поділ спірних будинку та присадибної земельної ділянки, на яку останні не надали ніякої відповіді (копії цього листування на а.с. 16-18).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Право ОСОБА_5 на виділ у натурі частки із спільного майна - будинку та надвірних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, передбачено ч. 1 ст. 364 ЦК України. Це право ОСОБА_5 ОСОБА_8 і ОСОБА_7 протиправно ігнорують.

По справі встановлено, що кожна сторона у спорі тривалий час користується конкретно визначеними ними самими відокремленими частинами спірного будинку й надвірними спорудами. З висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи не вбачається, що визначений сторонами та описаний вище порядок користування спірним жилим будинком і введеними до експлуатації у встановленому законом порядку надвірними спорудами порушує права та інтереси якої-небудь сторони. Тож в силу ст. 358 ЦК України при вирішенні даної справи суд зобов'язаний врахувати порядок користування спірними будинком і господарськими спорудами, який визначено сторонами. Таким чином, у власність позивача підлягають виділу: у жилому будинку - кухня 2-1, площею 13,1 м2, дві житлові кімнати: 2-2, площею 20,9 м2 і 2-3, площею 19,3 м2, сіни 2-4, площею 10,4 м2, коридор 2-5, площею 3,3 м2, а з надвірних споруд - погріб а5, тобто та частина будинку і надвірна споруда, якими позивач фактично користується.

Висновок експертизи про те, що фактичні частки сторін у домоволодінні, про яке йдеться, змінилися у зв'язку з здійсненням ними добудов та перебудов, підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння АДРЕСА_2. Так, згідно з наявними у ній матеріалами, БТІ зафіксовано:

- спорудження ОСОБА_5 прибудови а8 - 14.06.2006 р.,

- спорудження ОСОБА_8 прибудов А1, а9, а10, а11, гаражу Д та огорож №№ 1 і 2 - 28.02.2007 р.,

- спорудження ОСОБА_7 ганку а12, знесення нею сараїв Б-1 і Б1-1 а також реконструкцію останньою прибудов а2 і а3 та спорудження огорож №№ 3 й 4; всі добудовані та перебудовані об'єкти введено до експлуатації. Отже твердження ОСОБА_7 про те, що нею не здійснювалися добудови до частини спірного будинку, якою вона фактично користується, апеляційний суд відкидає.

Таким чином, у власність позивача підлягає виділу 5/24 частин будинку і надвірних споруд - тих, якими вона фактично користується.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 й ОСОБА_8 фактично користуються частинами присадибної земельної ділянки у розмірі, значно меншому, ніж їхні частки у вартості спірного домоволодіння у момент набуття як ними, так і попередніми власниками права власності на ці частки. Так:

- ОСОБА_5 користується такою часткою ділянки: 124 м2 (розмір ділянки, якою вона фактично користується без урахування самозахопленої її частини): 793 м2 (фактичний розмір всієї спірної ділянки) х 100% = 16/100 або 48/300 частин, що більш ніж у 2 рази менше, ніж 1/3 її частина або 100/300,

- ОСОБА_8 користується такою часткою ділянки: 153 м2 (розмір ділянки, якою він фактично користується): 793 м2 (фактичний розмір всієї спірної ділянки) х 100% = 19/100 або 57/300 частин, що майже у 2 рази менше, ніж 1/3 її частина або 100/300.

Натомість ОСОБА_7 фактично користується частиною присадибної земельної ділянки у розмірі, значно більшому, ніж її частка у вартості спірного домоволодіння у момент набуття як нею, так і її правонаступниками права власності на цю частку: 516 м2 (розмір ділянки, якою вона фактично користується): 793 м2 (фактичний розмір всієї спірної ділянки) х 100% = 65/100 або 195/300 частин, що майже у 2 рази менше, ніж 1/3 її частина або 100/300.

До того ж, вхід до частини ділянки, якою користується ОСОБА_5, та в'їзд до тієї її частини, якою користується ОСОБА_8, здійснюється через сусідню земельну ділянку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 16.04.2004 р. № 7 (з наступними змінами) орієнтує суди нижчих ланок на таке. У справах за позовами про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою (в тому числі й у випадках, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди) суд з'ясовує і враховує можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо (п. 19). Якщо громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва і обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу тимчасово користується ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд, вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та розпорядження нею, може одночасно визначити і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою (п. 20). Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Суд бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок поділено у натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось із співвласників (п. 21).

По справі встановлено, що порядок користування спірною земельною ділянкою, який фактично склався між сторонами, явно ущемляє законні права ОСОБА_5 Крім того, він склався у період, протягом якого між співвласниками буд. АДРЕСА_2 не було поділу цього будинку у натурі. Так, рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 13.08.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визначення порядку користування земельною ділянкою у задоволенні позову відмовлено з тієї підстави, що поділ спірного будинку між сторонами не проведено (копія цього рішення на а.с. 35-36). Тому при вирішенні даної справи апеляційний суд не враховує порядок користування спірною земельною ділянкою, який фактично склався між сторонами.

Після отримання апеляційним судом висновку судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_11 від 03.11.2014 р. № 32-14, у якому запропоновано три варіанти встановлення порядку користування спірною ділянкою, представник позивача апеляційному суду пояснила, що для позивача найбільш прийнятним є варіант № 2 (додаток № 3), а відповідач ОСОБА_7 пояснила, що для неї найбільш прийнятним є варіант № 3 (додаток № 4). У цьому ж висновку експертом запропоновано іще один варіант - № 1 (додаток № 2).

Т.я. варіант № 1 (додаток № 2) виконано без урахування надлишків, які з дозволу органу місцевого самоврядування на законних підставах перебувають у користуванні сторін, то встановлення порядку користування спірною ділянкою за ним є принципово неможливим.

Встановити порядок користування спірною ділянкою за варіантом № 3 (додаток № 4), як то просить відповідач ОСОБА_7, є неможливим, виходячи з такого. У цьому варіанті пропонується виділити у користування ОСОБА_5 136 м2 присадибної земельної ділянки і 40 м2 - у спільне користування останньої й відповідача ОСОБА_8 з урахуванням того, що рішенням Остерської міської ради від 13.12.1996 р. ОСОБА_9 - спадкодавцеві відповідача ОСОБА_7 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,048 га для обслуговування спірного житлового будинку. Але це рішення ради не можна брати до уваги, оскільки воно не відповідає вимогам закону. Так, на момент його прийняття спірний жилий будинок не було поділено у натурі. Крім того, і у даний час спадкоємцеві останньої ОСОБА_7 її частку у цьому будинку у натурі не виділено. До того ж, за цим варіантом ОСОБА_5 пропонується виділити у користування частину спірної присадибної земельної ділянки у значно меншому розмірі, ніж її частка у вартості спірного домоволодіння як у цей час, так і у момент набуття нею і попередніми її власниками права власності на цю частку. У той же час ОСОБА_7 згідно з цим варіантом пропонується виділити у користування частину спірної присадибної земельної ділянки у значно більшому розмірі, ніж її частка у вартості спірного домоволодіння як у цей час, так і у момент набуття нею і попередніми її власниками права власності на цю частку.

Порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою, запропонований у варіанті № 2 (додаток № 3) висновку експертизи, є прийнятним. Так, у ході розгляду справи не здобуто доказів, що при встановленні вказаного у цьому варіанті порядку буде порушено право користування спірною земельною ділянкою позивача чи відповідачів. Доказів того, що встановлення такого порядку суперечитиме архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам, по справі не здобуто і про це учасники судового розгляду не заявляють. Тож порядок користування спірною ділянкою належить встановити саме за цим варіантом. Таким чином, у користування ОСОБА_5 належить виділити 247 м2 (з яких 86 м2 - надлишки) спірної ділянки, у тому числі під жилим будинком - 88 м2 і під прибудинковою територією - 159 м2.

У цьому варіанті також запропоновано виділити у спільне користування ОСОБА_5 та ОСОБА_8 36 м2 спірної ділянки. Суд вважає за необхідне виділити цю частину ділянки у спільне користування останніх, оскільки у даний час вона розташована біля будівель, які виділено ОСОБА_5 та якими користується ОСОБА_8 і якими не користується ОСОБА_7

Частина домоволодіння АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_7, згідно з правоустановчими документами між ними не поділена і жоден з них не звертався до суду з позовом про її поділ. Тож в силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України у рамках даної справи апеляційний суд не може вирішити питання про поділ між відповідачами належної їм частини домоволодіння, а отже і про виділення у користування кожного з них частини присадибної земельної ділянки. Тому решту цієї ділянки, загальною площею 510 м2, слід залишити у спільному користуванні ОСОБА_8 й ОСОБА_7

Лінії розподілу спірної присадибної земельної ділянки слід прокласти у спосіб, зазначений у варіанті № 2 (додаток № 3) висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи.

Апеляційний суд погоджується з виконаним судовим експертом ОСОБА_11 висновком судової будівельно-технічної експертизи від 03.11.2014 р. № 32-14 та роз'ясненнями до нього від 19.12.2014 р. № 110 і від 21.01.2014 р., т.я. вони є допустимими доказами, які узгоджуються з усіма іншими наявними у справі доказами і у ході розгляду справи їх не спростовано.

Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідачів на користь позивача належить стягти відшкодування судових витрат пропорційно до задоволеної частини вимог та виходячи з ставок судового збору, встановлених п/п п/п 1, 2 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у такій сумі:

- виходячи з розміру позовних вимог позивач мала сплатити судовий збір:

- за пред'явлення позову - у розмірі: 276545 грн. 00 коп. (ринкова вартість спірного будинку, а.с. 96-115) х 1/2 х 1% - за вимоги про поділ будинку + 229 грн. 40 коп. - за вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою, а всього 1612 грн. 13 коп.; за подання апеляційної скарги - у розмірі: 276545 грн. 00 коп. (ринкова вартість спірного будинку, а.с. 96-115) х 1/2 х 0,5% - за вимоги про поділ будинку + 121 грн. 80 коп. - за вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою, а всього 813 грн. 16 коп. Отже всього за подання позовної заяви і апеляційної скарги ОСОБА_5 мала сплатити 1612 грн. 13 коп. + 813 грн. 16 коп. = 2425 грн. 29 коп.,

- виходячи з розміру задоволених вимог, ОСОБА_5 підлягають відшкодуванню витрати у розмірі: 276545 грн. 00 коп. (ринкова вартість спірного будинку, а.с. 96-115) х 5/24 х 1% - у зв'язку з задоволенням вимог про поділ будинку + 229 грн. 40 коп. - у зв'язку з задоволенням вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою, а всього 805 грн. 54 коп.; за подання апеляційної скарги у розмірі: 276545 грн. 00 коп. (ринкова вартість спірного будинку, а.с. 96-115) х 5/24 х 0,5% - у зв'язку з задоволенням вимог про поділ будинку + 121 грн. 80 коп. - у зв'язку з задоволенням вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою = 409 грн. 87 коп., а всього 805 грн. 54 коп. + 409 грн. 87 коп. = 1215 грн.

- фактично ОСОБА_5 сплачено судового збору за пред'явлення позову і апеляційної скарги 812 грн. 11 коп. (квитанції на а.с. 1, 82, 95), тобто менше, ніж вона мала сплатити за передбаченими Законом України «Про судовий збір» ставками і менше, ніж належить їй до відшкодування пропорційно до задоволених вимог. Тож відшкодування останній судових витрат має бути здійснено відповідачами у розмірі їх фактичної сплати, тобто у сумі 812 грн. 11 коп. (по 406 05 коп. з кожного відповідача).

Апеляційний суд вирішує справу як на підставі доказів, наданих до суду І інстанції, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, оскільки всі вони мають виключне значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, 120 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, рішення Козелецького районного суду від 14 травня 2014 року скасувати, позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_5 у натурі 5/24 частин будинку та надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 67,0 м2, а саме: кухню 2-1, площею 13,1 м2, житлову кімнату 2-2, площею 20,9 м2, житлову кімнату 2-3, площею 19,3 м2, сіни 2-4, площею 10,4 м2, коридор 2-5, площею 3,3 м2, і погріб а5.

Виділити ОСОБА_5 у користування 247 м2 (з яких 86 м2 - надлишки) присадибної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, у тому числі під жилим будинком - 88 м2 і під прибудинковою територією - 159 м2.

Виділити у спільне користування ОСОБА_5 та ОСОБА_8 36 м2 цієї присадибної земельної ділянки, а решту цієї ж ділянки, загальною площею 510 м2, залишити у спільному користуванні ОСОБА_8 й ОСОБА_7.

Лінії розподілу присадибної земельної ділянки прокласти у спосіб, зазначений у варіанті № 2 (додаток № 3) висновку судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_11 від 03 листопада 2014 року № 32-14.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 й ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 по 406 (чотириста шість) 05 коп. на відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: