пр.№ 2/464/155/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Дзюба І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕс Банк», третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та його скасування, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати повністю виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3056 вчинений 22.08.2014р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на виконанні у Сихівського ВДВС ЛМУЮ перебуває виконавчий напис нотаріуса № 3056 від 22.08.2014р., що вчинений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_2 про звернення стягнення на рухоме майно зі всіма приналежностями та покращеннями: легковий універсал - В, марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.0», 2008 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2, об'єм двигуна 1997 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_1, для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» в сумі 49 966,41 грн. Однак, даний виконавчий напис не відповідає нормам чинного законодавства України, а саме: вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Так, виконавчий напис № 3056 від 22.08.2014р., згідно ст.90 Закону України «Про нотаріат» та ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документу, який підлягає примусовому виконанню у відповідності до порядку п.288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, вчинений на договорі застави від 24.04.2008р., як на документі, що встановлює безспірність заборгованості. Законом України «Про заставу» не передбачено право заставодержателя до закінчення строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором звертати стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, до закінчення строку основного зобов'язання та договору застави відсутні підстави для вчинення виконавчого напису на договорі застави. Вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», ч.2, п.п.3.1, п.3, гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 та підпунктом «б» ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи наведене просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити.

Представник відповідача ПАТ «ВіЕс Банк» в судовому засіданні позов не визнав, подав суду письмове заперечення, яке в судовому засіданні підтримав, додатково зазначивши, що право звернення стягнення на предмет застави передбачене ст.20 Закону України «Про заставу» та розділом 5 Договору застави від 24.04.2008р. Підставою звернення стало порушення позивачем, як позичальником, умов п.п.1.2, 5.2.2, 5.2.3 кредитного договору, а саме затримання сплати частинами кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Банком були представлені нотаріусу усі необхідні та передбаченні законодавством документи, які підтверджують безспірність наявної заборгованості ОСОБА_1, з дня виникнення права вимоги не минуло більше трьох років, заборгованість є безспірною і не потребує додаткового доказування, а відтак просить в задоволені позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_2 подав суду заперечення на позов, в якому зазначив, що ч.6 ст.20 Законом України «Про заставу» передбачено можливість звернення стягнення на заставлене майно за рішенням суду, третейського суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Укладеним між сторонами договором застави від 24.04.2008р. (п.5.2) передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору застави та розрахунок заборгованості боржника, ніде не вказано вимоги про повідомлення боржника про намір вчинення виконавчого напису. Крім того, позивач посилається на не чинне законодавство, зокрема на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом від 03.03.2004р. № 20/5, що втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012р. «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Стверджує, що відповідно до вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ним, законно вчинено оспорюваний виконавчий напис, а тому в задоволені позову просить відмовити за безпідставністю вимог.

Представник третьої особи Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відтак суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2008р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «ВіЕс Банк» було укладено кредитний договір № KF48754, за яким ОСОБА_1 отримала строковий кредит в сумі 24 255,00 доларів США із процентною ставкою 12% річних, строком до 24 квітня 2015 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕс Банк» був укладений договір застави від 24 квітня 2008р., посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4, предметом якого став належний позивачу транспортний засіб - легковий універсал - В, марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.0», 2008 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2, об'єм двигуна 1997 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно положень п.5.3.1. кредитного договору, банк має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) та інше майно, яке надане в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Як встановлено судом, позичальник ОСОБА_1 не виконала вимог п.п.1.2, 5.2.2, 5.2.3 кредитного договору, в частині затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Так, 16.05.2014р. банком було направлено позивачу вимогу № 09-3/10226 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № KF48754 від 24.04.2008р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, позивач жодних дій спрямованих на погашення кредитної заборгованості не здійснила, заперечень з приводу суми заборгованості не заявила та про такі відповідачу не повідомила.

За змістом положень ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Пунктом 5.2. договору застави встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя на підставі рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, в позасудовому порядку, згідно Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» або іншим способами на вибір заставодержателя, які не суперечать чинному законодавству України. Відтак, умовами договору застави визначено право вибору заставодержателю варіантів звернення стягнення на предмет застави в один із перелічених способів, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова виконання зобов'язання не допускається.

22.08.2014р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі заяви ПАТ «ВіЕс Банк» було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3056 про звернення стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб - легковий універсал - В, марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.0», 2008 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_2, об'єм двигуна 1997 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно положень п.3.1. гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, в редакції, що діяла на момент вчинення спірного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до п.3.2. вищезазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Для вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусу були подано: оригінал нотаріально посвідченої угоди, а саме договір застави від 24.04.2008р. зареєстрований в реєстрі за №1310; копію кредитного договору № KF48754 від 24.04.2008р.; розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед банком по кредитному договорі № KF48754 від 24.04.2008р. станом на 22.08.2014р.; лист-вимогу № 09-3/10226 від 16.05.2014р. про усунення порушень умов кредитного договору, а саме сплати простроченої заборгованості та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до положень п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 31.01.1992р. із змінами від 25.05.1998р., при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. Пунктом 13 постанови передбачено, що при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актом з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Відтак, суд вважає, що нотаріусу для вчинення нотаріального напису були подані усі визначені ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документи, що свідчили про факт наявності безспірної заборгованості, яка необхідна для вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис відповідає вимогам, що пред'являються законом до нього, зокрема ст.89 Закону «Про нотаріат», форма і порядок його видачі дотримані, порушень не встановлено.

Позивачем, всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України не подано суду жодних доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості за кредитним договором у тому розмірі, який заявлений відповідачем як безспірна заборгованість.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та для висновку відносно того, що нотаріус не мав права такий напис вчиняти немає, а тому в задоволені позову слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі ст.ст.34, 35, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕс Банк», третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та його скасування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуючий: