Провадження №2/748/203/15
Єдиний унікальний № 748/305/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, яке належить йому на праві власності, обґрунтовуючи це тим, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично у будинку не проживає з січня 2001 року, кошти на оплату комунальних послуг не надає, особистих речей не має, чим порушує його права як власника.

До судового засідання від позивача надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з'явився, факсимільним зв'язком передав до суду заяву про визнання позову та неможливість участі у розгляді справи, зважаючи на те, що він постійно проживає у Німеччині.

Суд дослідивши та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали і докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав та міркувань.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

За змістом ч.1 ст.405 ЦК, яка прямо вказує на наявність права користування житлом лише у членів сім'ї власника, які проживають разом з ним, а згідно частини 2 названої статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_1 є одноосібним власником будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 і ця обставина підтверджується витягами про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.11.2005 р., 14.01.2014 р., договором купівлі-продажу будинку. /а.с.9-13/

З довідки виконавчого комітету Михайло Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області вбачається, що відповідач ОСОБА_2 дійсно рахується зареєстрованим по АДРЕСА_1, що також підтверджується і даними домової книги по цьому будинку, однак фактично за цією адресою він не проживає з 2001 року. /а.с.4-7/

Комісійний акт селищної ради свідчить, що ОСОБА_2 з 2001 року за вказаною вище адресою не проживає і в будинку проживають лише його батьки.

Отже, достовірно встановлено факт непроживання відповідача з 2001 р. у будинку ОСОБА_1

Оскільки між сторонами не було іншої домовленості то відповідач втратив право користування житлом, що належить на праві власності позивачу.

Відповідно ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

При таких встановлених судом обставинах справи, з наведених вище підстав та міркувань, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту прав ОСОБА_1 і задоволення його позову у повному обсязі.

Згідно вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 243,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача. /а.с.18а/

Керуючись ст.ст.10-11, 60, 74, 83, 88, 169, 174, 209, 212-216, 218, 293-294 ЦПК України, й у відповідності до ст.ст.71, 163 ЖК України, ст.ст.16, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий 30.04.1999 р. Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській області) таким, що втратив право користування житлом - будинком АДРЕСА_1.

Копію рішення суду, після набрання ним законної сили, направити до Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 243,60 грн, у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д.П.Криворученко