Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1485/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.07.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: судді Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог Ганнівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції про визнання права власності на спільне сумісне та спадкове майно.

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 діючи в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовною заявою до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог Ганнівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції про визнання права власності на спільне сумісне та спадкове майно.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначають, що в 1971 році було побудовано домоволодіння, яке розташоване по вул. Сергіївській, 20(12), с.Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, та відноситься до майна колгоспного двору.

Свідоцтво на забудову даного домоволодіння було видане ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Новоукраїнської ради депутатів трудящих ся від 2 листопада 1971 року №409.

Відповідно до записів у погосподарській книзі №2 особового рахунку №119 Ганнівської сільської ради, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Отже станом на 15 квітня 1991 року всім членам колгоспного двору належало по 1/5 частині спірного домоволодіння.

16 грудня 1991 року помер ОСОБА_6 і після його смерті відкрилось спадщина на його 1/5 частки спірного домоволодіння. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 були: ОСОБА_7 та ОСОБА_9, оскільки вони фактично вступили в управління і володіння спадковим майном. Розмір їх часток складає по 3/10 кожному.

23 лютого 2012 року помер ОСОБА_7 , спадкоємцями якого є ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Розмір їх часток спірного домоволодіння складає по 1/10 кожному.

Також позивачі зазначають, що оскільки рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2012 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено дані про те, що право власності на спірне домоволодіння належить ОСОБА_5, скасоване, то даний запис необхідно виключити з реєстру.

Зважаючи на вищенаведене, позивачі просять суд: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, село Ганнівка, вул.Сергіївська, 20(12), як на майно колгоспного двору; визнати за ОСОБА_4 Анатолієвною право власності на 3/10 частини вказаного домоволодіння з врахуванням уточнених позовних вимог з яких 1/5,як на майно колгоспного двору та 1/10 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину вищезазначеного домоволодіння, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7;

Скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,1715 га та 0,2500 га, на яких розташований спірний будинок, видані 04 листопада 2009 року ОСОБА_5

Зобов'язати Реєстраційну службу Новоукраїнського районного управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про те, що право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, село Ганнівка, вул.Сергіївська, 20(12), належить ОСОБА_5

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 свої вимоги обгрунтовує тим, що головою колгоспного двору був її чоловік ОСОБА_6 якому належав житловий будинок під № 20 (раніше був номер 12) по вулиці Сергіївській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області. Фактично вказаний житловий будинок був побудований в 1971 році.

До 19 травня 1990 року до складу колгоспного двору входили ОСОБА_9 її чоловік ОСОБА_6 та їх син ОСОБА_7

19 травня 1990 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 з якою проживав у вказаному будинку до липня 1990 року.

В липні 1990 року ОСОБА_7 як члену КСП ім. Дзержинського, був наданий інший колгоспний житловий будинок, в якому він став проживати з дружиною ОСОБА_2 і таким чином вказані особи вибули з колгоспного двору по вул.Сергіївській, 20(12).

З липня 1990 року до колгоспного двору по вул.Сергіївській, 20 в с.Ганнівка Новоукраїнського району, входили дві особи які проживали там: ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_6, який помер 16 грудня 1991 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного будинку. Спадкоємцями за законом першої черги являлись ОСОБА_9 та ОСОБА_7 які й прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Їм стало належати по ? частині житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями

Таким чином після смерті чоловіка їй, ОСОБА_9 належало 3/4 частини вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями 1/2 з яких належить їй як колишньому члену колгоспного двору, а 1/4 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6.

23 лютого 2012 року помер її син ОСОБА_7 і позивач за зустрічним позовом вважає, що спадкоємцями за законом першої черги є вона, як мати та неповнолітній онук ОСОБА_3, так як вони прийняли спадщину.

За таких підстав просила визнати за нею право власності : на ? частину спірного житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що належать їй як члену колишнього колгоспного двору; на ? частину цього будинку в порядку спадкування після чоловіка ОСОБА_6, який помер 16 грудня 1991 року; та на 1/8 в порядку спадкування після сина ОСОБА_7, який помер 23 лютого 2012 року.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 було відмовлено.

Позов ОСОБА_5 було задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_5 право власності : на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №20, по вулиці Сергіївській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, що належить їй як члену колишнього колгоспного двору; право власності на 1/4 частину цього будинку в порядку спадкування після ОСОБА_6 який помер 16 грудня 1991 року; на 1/12 частину цього житлового в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 23 лютого 2012 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №20, по вулиці Сергіївській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після ОСОБА_7, який помер 23 лютого 2012 року.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позових вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11, яка підтримала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_12, які погоджується з рішенням суду , третю особу - сільського голову Ганнівської сільської ради ОСОБА_13, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявних обставин (фактів), яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Визначальним у цій справі є та обставина, чи являлись позивачі членами колгоспного двору, чи ні та чи мають вона право на майно колишнього колгоспного двору.

Матеріалами справи підтверджується що між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб 5 листопада 1964 року.(а.с.113)

Згідно з технічним паспортом на будинок, складеним у вересні 2008 року, він був побудований у 1971 році у період шлюбу вказаних осіб(а.с.19-20).

Згідно із записом у по господарській книзі станом на 1986-1995 роки житловий будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір (а.с.117-119).

Станом на момент набрання чинності Законом України „Про власність головою колгоспного двору - житлового будинку за №20 (раніше мав номер 12 (а.с.18) по вул.. Сергіївській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області був ОСОБА_6 .

Встановлено що до травня 1990 року до складу колгоспного двору входили ОСОБА_9 , її чоловік ОСОБА_6 та їх син ОСОБА_7.

19 травня 1990 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 і стали проживати у спірному будинку до липня 1990 року.(а.с.9 звор стор.).

В липні 1990 року ОСОБА_7, як члену КСП ім.. Дзержинського був наданий для його сімї колгоспний житловий будинок, який за даними по господарського обліку мав №137 погосподарської книги №3 (а.с.120).

18 грудня 1991 року ОСОБА_6 помер (а.с.108).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 19.081995 року уклала шлюб з ОСОБА_14 (а.с.114).

Також відповідно до довідки Ганнівської сільської ради від 03.05.2013 року, наданої позивачами за основним позовом, в 1990 році ОСОБА_7 та ОСОБА_2 вибули в господарство №137 погосподарської книги №3, яке являлось квартирним будинком КСП ім.. Дзержинського. Станом на 01.01.1991 року та на 01.01.1992 року ОСОБА_7 ОСОБА_2 і ОСОБА_4 проживали в цьому господарстві, з якого вибули в 1992 році в господарство № 112/3 тобто в будинок, який до цього належав ОСОБА_15 (батькові). Після смерті ОСОБА_6 (батька), ОСОБА_9 (мати) вказується як голова колгоспного двору (господарства). (а.с.28-29).

В суді апеляційної інстанції третя особа по справі - голова Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області також пояснив, що ОСОБА_7 та його сімї виділявся квартирний будинок КСП ім.. Дзержинського для постійного проживання, де вони і проживали, фактично створивши новий колгоспний двір. І навіть, коли після смерті батька ОСОБА_6, коли він з сімєю повернувся проживати в будинок, який до цього належав батькові, за ним та його сімєю зберігався наданий йому будинок до 1993 року.

З наведених обставин вбачається, що з 15 квітня 1991 року , тобто з набранням чинності закону України „Про власність житловий будинок, що є предметом даного спору, мав належати на праві власності тим членам колгоспного двору, які ними являлися на цю дату тобто ОСОБА_15 та ОСОБА_9.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності розяснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороби).

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі-вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі- Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року №5-24/26, а згодом-Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року №69.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного будинку. Спадкоємцями за законом першої черги являються відповідачка ОСОБА_9 , як дружина та ОСОБА_7 -син, які й прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим Майном.

Судом вірно зазначено, що після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_9 належало вже 3/4 частини спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями № 20 по вул. Сергіївській в с.Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області: 1/2 з яких належить їй як колишньому члену колгоспного двору, а 1/4 в порядку спадкування після смерті чоловіка

Інша 1/4 (1/2:2=) частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями мала б належати синові ОСОБА_7 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6.

За таких обставин суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні позовних вимог відносно ОСОБА_2.

23 лютого 2012 року помер ОСОБА_7.(а.с.8)

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги являються його мати ОСОБА_5 та його діти: неповнолітній син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 , які й прийняли спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджено дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи. Таким чином вказаним особам належить по 1/12 частки спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7.

Інтереси неповнолітнього ОСОБА_3 представляє його мати ОСОБА_2, яка перебуває в розірваному шлюбі із спадкодавцем.

Встановлено, що ОСОБА_5 після смерті сина належить вже 5/6 частини спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями № 20 по вул. Сергіївській в с.Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області 1/2-з яких належить їй як колишньому члену колгоспного двору, ? - в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6 та 1/12 після смерті сина ОСОБА_7 (1/2+1/4+1/12=10/12 або 5/6).

При цьому в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_12 в судовому засіданні першої інстанції змінили позовні вимоги в частині визначення частки після смерті ОСОБА_7 в розмірі 1/12, а не 1/8, як зазначено в зустрічній позовній заяві. З рішенням суду першої інстанції погоджуються в повному обсязі.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на при пущеннях. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачі не надали. За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачам в позовних вимогах в частині скасування державних актів на право власності за ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 0.1715 га та 0.2500 га на яких розташований спірний будинок ,видані 04 листопада 2009 року та зобовязання реєстраційну службу Новоукраїнського районного управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власноті на домоволодіння

Вбачається, що державні акти не були дослідженні судом першої інстанції і позивачами не надано доказів неможливості надати ці документи суду. Також є рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2013 року, яке є підставою для виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власноті на домоволодіння за ОСОБА_5 (а.с.14-15).

Разом з тим, суд першої інстанції необґрунтовано частково не задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 а саме в частині спадкування 1/12 частини домоволодіння після смерті батька ОСОБА_7 , пославшись на те, на її ім'я постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій не видавалася, тому суд не має права самостійно брати на себе такі функції.

Рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування в апеляційному порядку в цій частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 а саме визнати за ОСОБА_4 Анатолієвною право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №20 по вул.. Сергієвській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області в порядку спадкування після ОСОБА_7, який помер 23 лютого 2012 року.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Також колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 зазначивши її право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №20 по вул.. Сергієвській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2015 року в частині відмови в позовних вимогах ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №20 по вул.. Сергіївській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області в порядку спадкування після ОСОБА_7, який помер 23 лютого 2012 року.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2015 року в частині визначення часток ОСОБА_5 змінити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №20 по вул.. Сергіївській в селі Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя

Судді