Справа № 168/484/13-ц
Пров.№ 6/168/1/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Самрука Ф. В

при секретарі-Островерхій Т. С.,

за участю:старшого державного виконавця ВДВС - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Стара Вижівка подання старшого державного виконавця відділу ДВС Старовижівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с.Рудка, вул.Набережна,40 Старовижівського району Волинської області, у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

старший державний виконавець Старовижівського районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 (надалі- державний виконавець) звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, до виконання нею зобов"язання, покладеного рішенням суду. Вимоги обгрунтовує тим, що відносно боржника ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження про стягнення з неї в користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 08.03.2010 року в розмірі 44 575грн., судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 445,75грн. та 96грн. витрат, пов"язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а всього 45 116,75грн. по виконанню виконачого листа №166/14, виданого Старовижівським районний судом 26.09.2013 року. За період знаходження виконавчого документу на виконанні боржником не сплачено заборгованості жодного разу.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав і просив його задоволити. Крім того пояснив, що боржника ОСОБА_2 по питанню сплати боргу він викликав рекомендованим повідомленням, яке боржнику вручено не було, так як за зазначеною адресою ОСОБА_2 не проживає. Згідно акту державного виконавця від 13.11.2014 року боржник ОСОБА_2 зареєстрована в батьківському будинку, проте перебуває на заробітках в Росії. Також поснив, що на даний час ним подано клопотання про розшук боржника ОСОБА_2

Заслухавши пояснення державного виконавця та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов"язань за рішенням.

За змістом вимог, передбачених ч.2, п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов"язання-до виконання зобов"язань, або розв"язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Тобто за змістом вищезгаданих норм діючого законодавства випливає, що тимчасове обмеження виїзду боржника за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням,

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у ВДВС Старовижівського РУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий Старовижівським районним судом Волинської області 26.09.2013р. за №166/14 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 08.03.2010 року в розмірі 44 575грн., судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 445,75грн. та 96грн. витрат, пов"язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а всього 45 116,75грн. Виконавче провадження по цьому виконавчому листі було відкрите 14.08.2014 року.

Однак у справі відсутні будь-які докази того, що державним виконавцем на даний час вичерпано весь передбачений Законом України "Про виконавче провадження" перелік заходів щодо примусового виконання згаданого рішення суду і всі вони виявилися безрезультатними. До матеріалів подання не додано належних доказів про те, що ОСОБА_2 дійсно виїзджає час від часу за кордон, в зв"язку з чим є потреба тимчасово обмежувати боржника у виїзді за кордон.

Крім того, як вбачається з матеріалів подання, з часу відкриття провадження по виконанню виконавчого листа і на час звернення державного виконавця з вищезгаданим поданням пройшов незначний термін, протягом якого державним виконавцем не виконані всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", направлені на виконання рішення суду і можливість їх виконання не втрачена, в зв"язку з чим подання про обмеження виїзду боржника являється передчасним, тим більше, що на даний час за поясненням державного виконавця точне місце перебування боржника ОСОБА_2 невідоме, в зв"язку з чим ним поставлено питання про розшук боржника.

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для задоволення подання, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 14, 377-1 ЦПК України,

п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження",

ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу ДВС Старовижівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районий суд протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Суддя:

ОСОБА_4