№2/756/705/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Тітова М.Ю.

при секретарі - Івановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», про визнання удаваним правочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання удаваним правочином. Свої вимоги обґрунтовує наступним, а саме ПАТ «Універсал Банк» з одної сторони та він з іншої сторони було укладено два кредитні договори: кредитний договір №096-2008-1615, за яким банк надав 17260,00 доларів США, що гривневому еквіваленті складає 83711.00 грн.; кредитний договір №096-2008-1616, за яким банк надав 27000,00 доларів США, що гривневому еквіваленті складає 130950.00 грн. Кредитні кошти призначені на споживчі потреби, а саме для розрахунків цими грошима в іноземній валюті на території України між резидентами країни. Отже, договір про надання споживчого кредиту між ним та відповідачем було укладено в іноземній валюті тоді, коли жодним нормативно-правовим актом України, зокрема і главою 71 ЦК України, якою регулюються зобов'язання, що виникають з укладення договору позики, зокрема і договору кредиту, не передбачена можливість надання споживчих кредитів в іноземній валюті фізичним особам для розрахунків на території України. Наявність у спірному кредитному договорі положень щодо розрахунків за грошовими зобов'язаннями між сторонами в доларах США за відсутності у відповідача 1 індивідуальної ліцензії на використання готівкової іноземної валюти на території України як засобу платежу та використання позивачем доларів США як засобу платежу за спірним кредитним договором суперечить зазначеним вище нормативним актам. Отже надання йому спірного кредиту в іноземній валюті для розрахунків на території України є незаконним. Національна валюта є невід'ємною ознакою суверенітету держави, а тому іноземну валюту, як засіб платежу, слід використовувати в порядку прямо прописаному законом. Наведені факти свідчать, що сторони приховали укладання справжнього правочину, а саме договір кредиту у національній валюті.

Просить суд відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст.ст. 192, 524, 533, 1046, 1054 ЦК України визнати договір про надання споживчого кредиту за № 096-2008-1615 в) 22.05.2008 укладеним між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 удаваним правочином та договір про надання споживчого кредиту за № 096-2008-1616 в 22.05.2008 укладеним між Публічним акціонерним товариством «Універсал Бан: та ОСОБА_1 удаваним правочином, визнати, що відносини сторін регулюються правилами щодо правочинів договору укладеного в національній валюті України гривні та зобов'язати відповідача перерахувати розмір боргових зобов'язань за кредитними договорами №096-2008-1615 та № 096-2008-1616 від 22.05.2008 року у гривню за курсом НБУ встановленим на момент складання договору - 4,85 грн. за 1 долар США.

У судове засіданні позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Від представника відповідача надійшли заперечення проти задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

22.05.08 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №096-2008-1616, за яким банк зобов'язався надати кредитні кошти в сумі 27000 доларів США, а позивач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит та кредитний договір №096-2008-1615 за яким банк зобов'язався надати кредитні кошти в сумі 83711 доларів США, а позивач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та сплатити плату.

Крім того, 13.05.09, 10.05.11, 17.05.11, 22.11.12 між сторонами укладено додаткові угоди до кредитного договору №096-2008-1615 від 22.05.08.

Також, 10.05.09, 13.05.09, 10.05.11, 17.05.11, 22.11.12 було укладено додаткові угоди до кредитного договору №096-2008-1616 від 22.05.08.

07.12.07 відповідачу, як банку який має ліцензію за номером 92 видану Національним банком України 25.12.07, Національним банком України було видано дозвіл №92-1 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території Україні, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 і 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредиті операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Таким чином, законодавство України чітко визначає правомочність банків на підставі відповідних ліцензій здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик в іноземній валюті (кредитні операції), які включають в себе як власне надання кредитів, так і отримання процентів та інших платежів за кредитом в іноземній валюті, а також залучення депозитів в іноземній валюті з виплатою процентів в іноземній валюті.

У відповідності до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст.5 цього ж Декрету.

Згідно з п. 5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 року №275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Щодо вимог підпункту «в» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Пунктом 1.4, 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 року №483, визначено, що використаннням іноземної валюти як засобу платежу (валютною операцією) є використання іноземної валюти на території України для виконання будь-яких зобов'язань або оплати товарів, що придбаваються. Використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Крім того, згідно з п. 8.12 Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 30.05.2007 року №200, фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій, можуть використовувати готівкову іноземну валюту для проведення валютних операцій відповідно до отриманих генеральних ліцензій Національного банку України на здійснення валютних операцій.

У ПАТ «Універсал Банк» на момент укладення спірних кредитних договорів була генеральна ліцензія (письмовий дозвіл) на здійснення валютних операцій, а тому він мав право на здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема, і операцій з надання кредитів в іноземній валюті та операцій з отримання платежів за цими договорами в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, враховуючи, що відсутні будь-які докази вважати укладені між сторони кредитні договори удаваними правочинами, сторонами до спірних кредитних договорів укладалися відповідні додаткові угоди, умови цих кредитних договорів однозначно свідчать надання кредиту саме в доларах США, тим більше, що це відповідає чинному законодавству, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», про визнання удаваним правочином - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов