Провадження № 4-с/761/20/2015
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І. В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", особа, дії якої оскаржуються - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (далі - скаржник) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, у якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо переведення розміру боргу в іноземній валюті - долар США, у національну валюту - гривню, а також щодо визначення розміру суми виконавчого збору при здійсненні виконавчого провадження № 43775167 у гривні; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо виставлення платіжної вимоги № 624/1 від 25 листопада 2014 року про списання з рахунку боржника ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" грошових коштів у гривні; зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. відкликати платіжну вимогу № 624/1 від 25 листопада 2014 року; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо винесення постанови про арешт коштів банку від 25 листопада 2014 року в межах виконавчого провадження № 43775167 від 25 липня 2014 року; скасувати постанову про арешт коштів банку від 25 листопада 2014 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г.; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо переведення іноземної валюти, а саме долара США в національну валюту - гривню здійснену в постанові про арешт коштів банку від 25 листопада 2014 року в межах виконавчого провадження № 43775167 від 25 липня 2014 року; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві провернути ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" незаконно списані грошові кошти в сумі 5 885 381,78 грн.

Пізніше вимоги по скарзі були збільшені, а саме заявник просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо переведення розміру боргу в іноземній валюті - долар США, у національну валюту - гривню, а також щодо визначення розміру суми виконавчого збору при здійсненні виконавчого провадження № 43775167 у гривні; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо виставлення платіжної вимоги № 624/1 від 25 листопада 2014 року про списання з рахунку боржника ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" грошових коштів у гривні; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо винесення постанови про арешт коштів банку від 25 листопада 2014 року в межах виконавчого провадження № 43775167 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 листопада 2014 року в межах виконавчого провадження № 43775167; скасувати постанову про арешт коштів банку від 25 листопада 2014 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М. Г.; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. щодо переведення іноземної валюти, а саме долара США в національну валюту - гривню здійснену в постанові про арешт коштів банку від 25 листопада 2014 року в межах виконавчого провадження № 43775167 від 25 липня 2014 року; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві провернути ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" незаконно списані грошові кошти в сумі 5 885 381,78 грн.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М. Г. перебуває виконавчий лист № 761/25470/13-ц, виданий від 19 червня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на користь Оту Поуру заборгованості у розмірі 355 250 доларів США. 25 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт кошті боржника в сумі 5 885 381,78 грн., а також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми 390 775 доларів США. При цьому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва з ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на користь Оту Поуру стягнуто заборгованість у розмірі 355 250 доларів США, тобто державним виконавцем самостійно було здійснено конвертацію валюти за курсом НБУ на день винесення постанови про арешт коштів боржника. Банк вважає такі дії державного виконавця незаконними та такими, що вчинені поза межами його повноважень, у зв'язку з чим звернувся до суду із відповідною скаргою.

Представник заявника у судовому засіданні подану скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялий М. Г. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Представник стягувача проти задоволення скарги заперечував у повному обсязі з тих підстав, що у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа із зазначенням у ньому про стягнення грошової суми і іноземній валюті, державний виконавець не має перешкод для визначення суми боргу у національній валюті шляхом переведення іноземної валюти в національну за курсом, встановленим НБУ на день проведення виконавчих дій. Разом з тим, зазначив, що національна валюта списувалась з гривневого рахунку боржника виключно в порядку примусового виконання рішення для подальшої закупівлі іноземної валюти.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що скарга є такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні і це вбачається з матеріалів справи, постановою ВП № 43775167 від 24 червня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 761/25470/13-ц, виданого 19 червня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на користь Оту Поуру заборгованості у розмірі 355 250 доларів США.

Боржнику надано семиденний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на самостійне добровільне виконання рішення суду.

Банком рішення суду у добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим 25 листопада 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М. Г. винесено постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" у межах суми звернення стягнення: 390 775 доларів США, а також постанову від 25 листопада 2014 року ВП № 43775167 про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на кошти ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", що містяться на рахунках ГУ НБУ по м. Києву та Київській області, на суму 5 885 381,78 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24 листопада 2014 року становить 390 775 доларів США.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника та визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

З наведеного вбачається, що в ході виконавчого провадження державний виконавець, на свій розсуд, може звертати стягнення як на кошти боржника у гривнях, так і на іноземну валюту або інші цінності.

Виходячи із змісту положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», слід зробити висновок, що «порядок виконання рішення» - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника врегульовано главою 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 53 цього Закону встановлено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті.

У відповідності до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, що мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, державний виконавець зобов'язує їх продати протягом семи днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу.

У разі якщо такі кошти розміщені у банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, державний виконавець зобов'язує їх перерахувати протягом семи днів ці кошти до банку або іншої фінансової установи, які мають таке право, для їх реалізації відповідно до вимог частини першої цієї статті (ч. 2 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

За ч. 4 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого збору, стягнуті при виконанні рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті реалізуються, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України.

Конкретна процедура наведеного списання та перерахування боргу в іноземній валюті з боржника-банка визначена затвердженим постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 «Положенням про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів» (надалі - Положення № 216).

Це положення надає органу ДВС правових механізм отримати кошти з гривневих рахунків боржника та в подальшому купувати на них валюту.

Пунктом 5.4 Положення № 216 передбачено, що уповноважений банк виконує платіжну вимогу на списання коштів у визначеному в ній виді іноземної валюти (з конвертацією в інший вид іноземної валюти, визначений у призначенні платежу) або платіжну вимогу на списання національної валюти для купівлі за її рахунок відповідного виду іноземної валюти (визначений у призначенні платежу), у якій обов'язково зазначено: коррахунку банку-боржника (в іноземній або національній валюті), з якого здійснюватиметься списання; номер рахунку в іноземній валюті органу державної виконавчої служби; сума та назва національної/іноземної валюти, що підлягає списанню для купівлі/ конвертації. У призначенні платежу зазначається, що іноземна валюта, яка списується, підлягає конвертації на МВРУ в іншу іноземну валюту (її назва) або те, що за національну валюту, що списується, купується іноземна валюта (її назва) з посиланням на статтю 53 Закону України «Про виконавче провадження» та назва, номер (якщо він є) і дата видачі виконавчого документа.

З вищенаведених норм вбачається, що в разі виявлення коштів боржника в фінансовій установі у гривнях, державний виконавець дає доручення цій фінансовій установі про купівлю відповідної іноземної валюти.

У випадку відсутності у такої фінансової установи права на купівлю валюти, державний виконавець зобов'язує цю установу перерахувати стягнуту суму у гривнях до фінансової установи, яка має таке право.

Проте, відповідно до нормативно-правових актів у сфері банківської діяльності та затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», примусове списання коштів з рахунку боржника здійснюється на підставі платіжної вимоги державного виконавця.

В ході виконавчого провадження у боржника було виявлено рахунок № 1 в Головному управлінні НБУ по м.Києву та Київській області.

Зазначена фінансова установа повідомила державного виконавця, що цей рахунок є гривневим.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та «Положення про філії (територіальні управління) Національного банку України», територіальні управління не є юридичними особами і за своїм статусом не проводять валютних операцій. Тому надати доручення Головному управлінню НБУ по м.Києву та Київській області про купівлю валюти не уявлялось можливим.

В свою чергу, списання коштів з цього гривневого рахунку боржника могло бути здійснено за платіжною вимогою лише з гривневого рахунку відділу ДВС, адже є неможливим виставлення платіжної вимоги про списання гривень з валютного рахунку відділу ДВС.

Гривневий рахунок відділу ДВС, в силу вимог законодавства (ст.З Закону України «Про Державну виконавчу службу»), відкрито у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м.Києві.

Ця фінансова установа в силу затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280 «Положення про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення» також позбавлена права здійснювати валютні операції.

Отже, банк боржника та банк відділу ДВС не мали права здійснювати валютні операції (придбавати валюту).

За таких обставин, враховуючи специфіку безготівкових розрахунків та вимоги Закону України «Про виконавче провадження», вбачається правомірним списання коштів з боржника у гривнях з його гривневого рахунку для подальшої закупівлі іноземної валюти.

Саме з цією метою й було виставлена платіжна вимога № 624/1 від 25.22.2014р. - у гривнях в еквіваленті іноземної валюти, за офіційним курсом НБУ.

Відтак, державним виконавцем було дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку виконання виконавчого документа як визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Що ж стосується перерахування державним виконавцем у зазначених платіжних вимогах іноземної валюти (доларів США) в гривню, то жодним актом чинного законодавства не передбачено встановлення державному виконавцю особливого порядку перерахування іноземної валюти у гривню, окрім звичайного математичного перерахування із використанням офіційного курсу валют Національного банку України.

Із змісту норм ст.ст. 99, 192 Конституції України, ст.ст. 533 ЦК України вбачається, що гривня як національна валюта України є універсальним платіжним засобом. Положення законодавства не містять заборони на вираження грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання в іноземній валюті в гривню за офіційним курсом НБУ.

Виходячи з наведеного та норм ст.ст. 1,36 Закону України «Про Національний банк України» щодо встановлення Національним банком України офіційного курсу гривні до іноземних валют, якими врегульовано питання використання іноземної валюти та переведення її в гривню як національну валюту України, слід прийти до висновку, що у разі пред'явлення до виконання виконавчого документу із зазначенням у ньому про стягнення грошової суми в іноземній валюті, державний виконавець не має перешкод для визначення суми боргу у національній валюті шляхом переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день проведення виконавчих дій.

Крім того, як вже зазначалось, національна валюта списувалась з гривневого рахунку боржника виключно в порядку примусового виконання рішення, як конкретний захід такого примусового виконання - звернення стягнення на майно боржника (його кошти), для подальшої купівлі іноземної валюти.

Тобто, державний виконавець лише реалізовував встановлений Законом України «Про виконавче провадження» порядок виконання рішення, проте жодним чином не змінював спосіб виконання цього рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 124 Конституції України рішення суду ухвалюється іменем України та є обов'язковими для виконання.

Враховуючи, що боржником рішення добровільно не виконано, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно накладено арешт на кошти та майно ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", лише в межах суми стягнення. Державний виконавець не має перешкод для визначення суми боргу у національній валюті шляхом переведення іноземної валюти в національну за курсом, встановленим НБУ на день проведення виконавчих дій. Разом з тим, національна валюта списувалась з гривневого рахунку боржника виключно в порядку примусового виконання рішення для подальшої закупівлі іноземної валюти.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що скарга ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 13, 27, 38, 60, 212-215, 223, 294, 383 - 388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", особа, дії якої оскаржуються - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: