Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2012 року ОСОБА_4 позичив у нього гроші в сумі 4 600 грн, про що зазначив у розписці.

У червні 2012 року та у травні 2013 року ОСОБА_3 позичив у нього відповідно 2 650 грн та 2 100 грн, що підтверджено розписками.

Враховуючи те, що відповідачі не повернули зазначених грошових сум, просив стягнути заборгованість за договорами позики: з ОСОБА_4 - 4 600 грн, з ОСОБА_3 - 4750 грн.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 18 березня 2012 року в сумі 2 300 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики від 18 червня 2012 року та 1, 18 травня 2013 року в сумі 2 550 грн.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 червня 2015 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості змінено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 250 грн боргу за договорами позики.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3 позичив у позивача грошові кошти у сумі 4 750 грн та повернув 4 500 грн, що підтверджено розпискою від6 вересня 2014 року.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель