Справа № 462/5819/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 вересня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Колобич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 880949,00 грн. боргу, який складається з 619001,60 грн. - основного боргу; 251976,00 грн. - суми інфляційного збільшення та 9971,80 грн. - 3% річних. Свої вимоги мотивують тим, що відповідач 05 червня 2014 року позичив у неї 28000 доларів США, які зобов'язувався повернути частинами, а саме 8000 доларів США до 01 січня 2015 року, а решту суми до 01 січня 2016 року, що підтверджується розпискою відповідача, проте останній свої зобов'язання не виконав. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу в заочному режимі без участі відповідача, який в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України:

1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 05 червня 2014 року позичив у позивача ОСОБА_1 28000 доларів США, які зобов'язувався повернути частинами, а саме 8000 доларів США до 01 січня 2015 року, а решту суми до 01 січня 2016 року, що підтверджується розпискою відповідача /а.с.6/.

Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, позичені гроші позивачу у визначений строк не повернув, і тому з відповідача слід стягнути достроково всю суму позики у розмірі 28000 у судовому порядку, що у гривневому еквіваленті становить 619001,00 грн. (28000 дол. США х 22,1072 /курс НБУ/ = 619001,00 грн.).

Беручи до уваги, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання з нього підлягають стягненню також три відсотки річних у розмірі 9971,80 грн. (619001,60 х 3 х 196 : 365 : 100 = 9971,80 грн.).

Разом з тим, щодо вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 251976,00 грн., то у задоволенні цієї вимоги слід відмовити з огляду на таке.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (аналогічна правова позиція викладено в рішенні Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі № 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Беручи до уваги, що позивач позичав відповідачу грошові кошти в іноземній валюті, то і підстав для стягнення інфляційних витрат у розмірі 251976,00 грн. немає.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 628972,80 грн. (619001,00 грн. + 9971,80 грн. = 628972,80 грн.)

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,209,212-215,218,224-227 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 628972 (шістсот двадцять вісім тисяч дев'ятсот сімдесят три) гривні 80 коп. боргу та 3654 гривні 00 коп. судового збору. Всього стягнути 632626 (шістсот тридцять дві тисячі шістсот двадцять шість) гривень 80 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Оригінал рішення.