Номер провадження 2/404/688/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом, яким просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням- будинком АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача. Зазначає, що йому на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не проживає за місцем реєстрації більше 10 років, своїх речей в його будинку не має, що підтверджується актом від 27.11.2014 року. В суді позивач та його представник вимоги підтримали, просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем своєї реєстрації.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач в будинку не проживає. Перешкоди зі сторони позивача у проживанні йому не чинились.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В суді з»ясовано, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договора купівлі-продажу від 26.08.1974 року є власником будинку АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку з 01.09.2006 року, та є онуком позивача.

З 2004 року відповідач в будинку АДРЕСА_1 не проживає, що знайшло своє підтвердження згідно наданого акту, складеного головою квартального комітету №28 Тарасенко С.Т. та членами комісії. На даній квартирі особистих речей не має (а.с. 8) та поясненнями вищезазначених свідків.

Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Тобто, з наведеного формулювання можна виділити принаймі такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім»ї власника житла та проживати разом з ним.

Згідно положень ЖК України, до членів сім»ї наймача (власника) житлового приміщення віднесено дружину(чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб , якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Ознака постійного проживання є обов»язковою умовою розуміння сім»ї.

Відповідно до ст.391 цього ж Кодексу , власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач з 2004 року не користується житловим приміщенням, не проживає в ньому більше року, не спростував пояснень позивача та не довів, що йому чинились перешкоди, а відтак відповідач має бути, як і просить позивач визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 243,60 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 10,11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням- будинком АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 243,60 грн. внесеного судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда