Справа № 136/1546/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" листопада 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення частки майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, визнання права власності на 1/4 частку квартири в порядку спадкування за законом, ОСОБА_4 ФАКТУ НАЛЕЖНОСТІ ПРАВОВСТАНОВЛЮЮЧОГО ДОКУМЕНТУ -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту належності Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області на частку квартири АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_5 - ОСОБА_6; визначення за нею та покійним чоловіком часток майна, що знаходяться у спільній сумісній власності, та визнання права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є одним із чотирьох співвласників квартири АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області , зареєстрованого Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 28.09.1995 року за №103/172 . Іншими співвласниками квартири являються ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6. . 06 ЛИПНЯ 2014 року помер ЧОЛОВІК позивачки ОСОБА_6, після смерті якого ОСОБА_6 Н,В. прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини. Заповіт померлий не залишав.

Квартира № 2 в м. Липовець по вул. 1 Травня, 12 приватизована та належить чотирьом особам. В правовстановлюючому документі частки кожного із співвласників вказані не були, Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників помер, а за його життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладеним не був. Так як у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між ними та законом, просить суд визначити, що їй та померлому чоловікові ОСОБА_6 належать частки квартири у розмірі по 1/4 кожному. А також просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 06.07.2014 року, на належну їй ? частку, оскільки прийняла спадщину після його смерті у встановленому законом порядку. Їх діти відповідачі по справі від спадщини відмовились на її користь. Нотаріус відмовив у оформленні спадщини, оскільки не визначені частки квартири, які належать померлим. Крім цього, просила встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області на частку квартири АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_5 її покійному чоловікові - ОСОБА_6, так як у Свідоцтві невірно записане по-батькові чоловіка : Антонович замість Анатолійович.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві..

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, проте надали суду заяви, справжність їх підпису під якими нотаріально засвідчена, в яких позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позову та просили суд розгляд справи проводити в їх відсутності.

Враховуючи те, що відповідачі скористались своїм правом, врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні без їх участі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області , зареєстрованого Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 28.09.1995 року за №103/172 , співвласниками квартири АДРЕСА_1 , являються ОСОБА_1, КОВАЛЕНКО (після одруження має прізвище КОСТЮК) ОСОБА_9, КОВАЛЕНКО (після одруження має прізвище ГАПОНЮК) ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ( по батькові якого, всупереч його паспортним даним та свідоцтву про народження, невірно зазначене у Свідоцтві : Антонович замість Анатолійович). У Свідоцтві про право власності на житло частки кожного із співвласників не вказані, лише зазначена загальна частка на всіх 51/100 від всього житлового будинку ( а.с.8) .

06 липня 2014 року помер ОСОБА_6 ( свідоцтво про смерть а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина. За життя померлим заповіт не складався.. Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 27.08.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки не визначена частка квартири, яка належала померлому, та у Свідоцтві про право власності на житло вказаний ОСОБА_5, тоді як у свідоцтві про смерть ОСОБА_6 (а.с.21).

Правовідносини, що є предметом даного спору регулюються Главою 26 „Право спільної власності Книги третьої та Книгою шостою „Спадкове право Цивільного кодексу України (2004 року).

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України).

В силу ст.. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1).У разі поділу майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (абз. 1 ч.2). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4).

Отже, як встановлено судом, квартира під№ 2 по вулиці 1 Травня №12 в смт. Липовець Липовецького району Вінницької області, є спільною сумісною власністю чотирьох осіб, частки кожного з них не визначені. У даному обєкті власності наявний факт відсутності існування ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників помер, а за його життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладеним не був.

Так як у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає, що кожному із власників: ОСОБА_1, КОВАЛЕНКО (після одруження має прізвище КОСТЮК) ОСОБА_9, КОВАЛЕНКО (після одруження має прізвище ГАПОНЮК) ОСОБА_10 та ОСОБА_6, який помер 06.07.2014 року, належить по 1/4 частині квартири№ 2 по вулиці 1 Травня №12 в смт. Липовець Липовецького району Вінницької області, або по 51/400 частині житлового будинку.

Відповідно до ст.ст. 234 ч. 2 п. 5 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 ч. 1 п. 1 та п.6 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вимоги ч.6 статті 235 ЦПК України, справа про встановлення факту належності правовстановлюючого документа може бути розглянута в позовному провадженні.

Факт належності Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області на частку квартири АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_5 ОСОБА_6підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області 25.11.2014 року за №3414 та 3415, де зазначено, що покійний ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті ; технічним паспортом на квартиру №2 у житловому будинку №12 по вулиці 1 Травня в м.Липовець, Липовецького району Вінницької області, виданим КП "Вінницьке обласне об'єднане БТІ" 22.09.1995 року ( а.с.10-12), свідоцтвом про народження ОСОБА_6 ( а.с.17)..

З огляду на це, суд вважає доведеними позивачем вказані в позовній заяві обставини про належність правовстановлюючого документа спадкодавцю ОСОБА_6.

ОСОБА_4 цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права. Іншої можливості встановити факт, про який вона просить суд, заявниця не має, оскільки чинним законодавством іншого порядку не встановлено, а тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_6 помер 06 липня 2014 року ( свідоцтво про смерть - а .с. 6).

В силу ст. 1223 ЦК України ( 2004 року, який діяв на час смерті спадкодавця), право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

З матеріалів спадкової справи стало відомо, що ОСОБА_6 заповіту не залишав , а отже, в такому випадку настає спадкування за законом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 , як ДРУЖИНА покійного, що підтверджено їх свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.7) , є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка.

Прийняла спадщину вона протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1268 ЦК України , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 В,А., немає. Діти спадкодавця - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщини та від своїх часток у спадщині за законом протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, про що надали нотаріусу відповідні заяви 04.12.2014 року.

До складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6 входить 51/400 частина житлового будинку , або 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,8 кв.м., яка належала покійному на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області , зареєстрованого Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 28.09.1995 року за №103/172 .

Зі змісту ст.60 ЦПК України, слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а тому за нею слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер 06.07.2014 року.

Крім того, визначити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , померлому 06 липня 2014 року, які є співвласниками квартири АДРЕСА_4, що перебувала у їх спільній сумісній власності належать по 1/4 частці цієї квартири кожному.

На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позовних вимог та ухвалює рішення про їх задоволення.

Статтею 130 частиною 4 ЦПК України передбачено ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 25, 346, 369, 272, 1217, 1218 - 1223, 1226, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268 -1270, 1299 ЦК України (2004 року) та керуючись ст. ст. 10, 60, ч.2 158, ч.4 174, 208-209, 212 215, 235, 256 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що Свідоцтво про право власності на житло, видане 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області на частку квартири АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_5 - належить ОСОБА_6..

Визначити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , який помер 06 липня 2014 року, які згідно Свідоцтво про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області , зареєстрованого Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 28.09.1995 року за №103/172 - є співвласниками квартири АДРЕСА_1 ( яка складає 51/100 частки житлового будинку) , що перебуває у їх спільній сумісній власності , - належать частки цієї квартири у розмірі по 1/4 кожному, або по 51/400 частині житлового будинку .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , померлого 06 липня 2014 року , на 51/400 частину житлового будинку , або 1/4 частку квартири № 2 , розташованої в будинку №12 по вулиці 1 Травня в м. Липовець Липовецького району Вінницької області , загальною площею 42,8 кв.м., яка належала покійному на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1995 року районною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області , зареєстрованого Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 28.09.1995 року за №103/172 .

Право власності на зазначене нерухоме майно підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом десяти днів. Після закінчення цього строку, рішення набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_11