У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної Т.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення коштів за попереднім договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, в якому просила стягнути із ОСОБА_5 на її користь 20 000 доларів США, що еквівалентно 159 800 грн, з яких: 5 000 доларів США - сума передоплати, 5 000 доларів США - сума штрафу та 10 000 доларів США - сума повного розрахунку, проведеного із відповідачем за придбання у нього земельної ділянки.

Крім того, просила стягнути неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 6 133 грн 70 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1 198 грн 50 коп. та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 18 травня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого вони зобов'язувалися в строк до 01 травня 2008 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки. Пунктом 2.3 попереднього договору було передбачено ціну договору (вартість земельної ділянки) - 15 000 доларів США. За вказану земельну ділянку ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 5 000 доларів США як передоплату, а 07 серпня 2006 року сплатив йому 10 000 доларів США, тобто провів розрахунок за попереднім договором у повному обсязі. Указане підтверджується заявою ОСОБА_6 від 07 серпня 2006 року про проведення з ним повного розрахунку.

Зазначала, що 26 червня 2007 року між нею (ОСОБА_4.), ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено тристоронню додаткову угоду до попереднього договору, посвідчену приватним нотаріусом, відповідно до якої ОСОБА_5 погодився на заміну ОСОБА_6 як сторони покупця в попередньому договорі від 18 травня 2006 року на ОСОБА_4 як нового покупця за умовами такого договору. При цьому відповідно до п. 2 додаткової угоди ОСОБА_6 передав їй всі свої права та обов'язки за попереднім договором від 18 травня 2006 року, а вона відповідно їх прийняла. Також згідно з п. 3 додаткової угоди вона сплатила ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США.

Проте, на сьогодні договір купівлі-продажу між нею та ОСОБА_6 не укладений, останній уникає зустрічей з нею та ігнорує її прохання з приводу укладення вказаного правочину.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20 000 доларів США, в тому числі: 5 000 доларів США - сума передоплати за попереднім договором; 5 000 доларів США - сума штрафу; 10 000 доларів США - сума повного розрахунку за придбання земельної ділянки. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 04 грудня 2013 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 75 900 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року рішення апеляційного суду Рівненської області від 04 грудня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Рівненської області.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 15 серпня 2014 року заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2013 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за попереднім договором та стягнення з із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20 000 доларів США, в тому числі: 5 000 доларів США - сума передоплати за попереднім договором; 5 000 доларів США - сума штрафу; 10 000 доларів США - сума повного розрахунку за придбання земельної ділянки - скасовано. Позов ОСОБА_4 частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачені нею на виконання попереднього договору від 18 травня 2006 року кошти у сумі 196 375 грн. 29 коп., що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 15 000 доларам США. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів за попереднім договором, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. 635 ЦК України підстав для стягнення грошових коштів за попереднім договором, оскільки, жодна із сторін попереднього договору не ухилялась від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки з огляду на те, що цей договір не міг бути укладений з причин, які не залежали від волі цих сторін апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в розмірі 75 900 грн. При цьому апеляційний суд обґрунтовано вважав, що суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст. ст. 192, 524, 533 ЦК України та стягнув з відповідача на користь позивача грошові кошти у доларах США, а не у гривнях, із визначенням грошового еквіваленту у доларах США на день ухвалення рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана