Справа № 236/117/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.

при секретарі Олійник С.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман Донецької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, за участю позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання батьківства.

З 16.01.2014року зазначена цивільна справа знаходиться в провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с.1 т.4).

Позивач ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи підтримала свої позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що не перебуваючи у юридично зареєстрованому шлюбі, з вересня 2006року підтримувала інтимні стосунки з відповідачем, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5, проте ОСОБА_2 не визнає себе батьком дитини.

Просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, громадянина Росії, батьком її дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Представники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_3 позовні вимоги позивача вважають незаконними, не обгрунтованими, такими, які не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з*ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об*єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 128 СК України визначено способ законодавчого вирішення проблеми нешлюбного батьківства. Визнання батьківства за рішенням суду.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а. с. 5 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України вбачається, що запис про батька дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_2, внесено на підставі заяви матері та у відповідності із частиною 1 статті 135 СК України ( а.с.6 т.1).

Позивач у шлюбі з відповідачем чи в іншому шлюбі не перебувала і не перебуває.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, громадянин Росії, постійне його місце проживання м. Москва, Росія (а.с. 191-192 т.1).

З наданих до справи заперечень на позовну заяву, фототаблиць, пояснень представників відповідача вбачається, що ОСОБА_2 одружений, має сім*ю, дорослих дітей (а.с. 142-144, 155-162 т.1).

З травня 2006року ОСОБА_2 проживав у м. Донецьку, Україна, де з 11.12.2006 року до 25.04.2008року працював помічником Голови та Головою Правління ТОВ "Точмаш" (а.с. 142-144 т.1). Крім того, з 29.10.2007року ОСОБА_2 являвся керівником ТОВ "Українська мультисервісна мережа", місцезнаходження якого м. Київ, Оболонський район, вул. Богатирська, 3-в ( а.с. 357 т.2).

У ході судового розгляду цивільної справи представники відповідача заперечували той факт, що ОСОБА_2 мав інтимні стосунки з ОСОБА_1, та дитина ОСОБА_5, 2008року народження, є сином ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 наполягала на тому, що до народження дитини вона з ОСОБА_2 мала близьки, інтимні стосунки, саме відповідач являється біологічним батьком дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

З досліджених матеріалів справи, письмових доказів, пояснень позивача у судовому засіданні, відносно яких не заперечував представник відповідача, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайомі з часу знаходження останнього на території України, тобто з весни 2006року.

Сторони підтримували робочі та дружні стосунки, а саме: ОСОБА_1 оформляла документи на ім*я ОСОБА_2 для оптимізації оподаткування створеного разом відповідного підприємства, ОСОБА_2 на ім*я ОСОБА_1 відкривав розрахунковий рахунок у банківській установі, вони вели особисті телефонні розмови та направляли СМС повідомлення (тому числі 19.08.2008року ОСОБА_2 повідомляв ОСОБА_1 про групу та резус крові, надсилав копію паспорту) (а.с. 38-40, 42, 47-50, 55-56, 142-144, 150-153 т.1).

ОСОБА_1 з 02.07.2008року перебувала на обліку в Донецькому регіональному центрі материнства та дитинства, а ІНФОРМАЦІЯ_1 народила хлопчика, що підтверджується дослідженими матеріалами цивільної справи: копіями індівідуальної карти вагітної № 309 та історії пологів № 6403 (а.с. 51-52, 53 т.1).

З вищевказаних медичних документів вбачається, що в період вагітності та пологів ОСОБА_1 повідомляла відомості щодо батька дитини, а саме: батьком дитини зазначала - ОСОБА_2, 49років (а.с.51 т.1).

Після народження дитини, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не спілкувалися, батьківство дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_2 не визнає.

З часу знаходження цивільної справи в провадженні різних інстанцій судов ОСОБА_2 у судові засідання не з*являвся.

У судових засіданнях Краснолиманського міського суду Донецької області приймали участь представники ОСОБА_2, останній не приймав участь у розгляді справи, незважаючи на належні судові повідомлення.

За правилами ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Суд вважає, що ОСОБА_2, належним чином повідомлявся як про місце та час розгляду справи, так і про призначення та проведення судово-генетичних експертиз, оскільки його представники, особи які брали участь у справі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 60-65 т.4, а.с. 120- 121 т.5), належним чином одержували судові повістки та повідомлення (а.с. 70,71, 75,76, 97,98, 104-106, 113,119, 125,126, 146.147, 181-184, 205,206 т.4; а.с.66, 85 т.5).

Крім того, судом неоднарозово вирішувалось питання відповідно до п. 4 ч.1 ст. 169 ЦПК України про виклик відповідача ОСОБА_2 для дачі особистих пояснень по справі (а.с. 43, 79-80 т.5), про що повідомлялись представник ОСОБА_3, та особисто відповідач (а.с. 51-52, 83, 88-90 т.5).

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з*ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

З метою виконання вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, з часу відкриття провадження по справі, тобто з 2009року, як за клопотанням позивача, так і за клопотанням відповідача ( а.с. 115, 172 т.1; а.с.125, 135, 179-182 т.2; а. с. 15-16, 82-83, 167, 169-170 т.4 ) по справі неодноразово, судами різних інстанцій, призначались судово-біологічні (судово-генетичні ) експертизи для вирішення питання - чи є відповідач ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_5, 2008року народження.

Однак жодної судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи по справі не проведено.

Ухвалами Краснолиманського міського суду Донецької області від 03.03. та 02.07.2014року по цивільній справі призначались судово-генетичні експертизи, проведення яких доручалось Донецькому обласному бюро судово-медичних експертиз в м. Донецьку та Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (відповідно) ( 15-16, 82-83, 167, 169-170 т.4).

Незважаючи на те, що представники відповідача, сам відповідач, належним чином повідомлялись про час та місце проведення експертиз (а.с. 85, 87-88, 97-98, 104-106 т. 4) однак ОСОБА_2 на відбір зразків крові не з*являвся, в зв*язку з чим провести експертизи методом ДНК - аналізу не надавалось можливим.

Відповідно інформації Державної прикордонної служби України у період з 01.09.2012р по 24.06.2014р громадянин Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, неодноразово перетинав держаний кордон України, в тому числі за шість місяців 2014року ОСОБА_2 кордон перетинав вісім раз (а.с. 190-191 т.4).

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 знав про призначену у справі про визнання батьківства судово-генетичну експертизу, на час її проведення знаходився на території України, однак не являвся на її проведення (а.с. 109, 110, 201 т. 4 ).

Судово-медична експертиза речових доказів у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, а також судово-медична експертиза на підприємницьких засадах проводиться гідно з Законом України "Про судову експертизу",

процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи Правилами та затвердженими нормативними документами Міністерства охорони здоров'я України.

Відповідно до п. 2.5 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи МОЗ України № 6 від 17.01.1995року встановлено порядок проведення судово-медичної експертиза спірного батьківства. Згідно п. 2.5.5 зазначених Правил забір крові і слини в осіб, які проходять у справі, здійснюється тільки при одночасному їх прибутті до відділення.

Тобто, для проведення судово-генетичної експертизи по даній справі про визнання батьківства необхідно було одночасне прибуття до відділення судово-медичної імунології як позивача ОСОБА_1, дитини ОСОБА_5, так і відповідача ОСОБА_2

Судово-генетична експертиза по цивільній справі не проведена.

Посилання представника відповдача на те, що ОСОБА_2 з поважних причин не може з*явитися в Україну для проведення експертизи є голослівними. Крім того, дані твердження спростовуються інформацією Державної прикордонної служби України про неодноразово перетинання ОСОБА_2 держаного кордону (а.с. 190-191 т.4).

До суду не надано будь-яких доказів неявки ОСОБА_2 на експертизу з поважних причин.

Статтею 146 ЦПК України передбачені наслідки ухилення від участі в експертизі.

У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Вищезазначені докази, наявні матеріали справи, правова позиція відповідача та його представника, та їх належна оцінка, свідчать про те, що відповідач фактично ухиляється від проведення судово-генетичної експертизи, яка необхідна для з*ясування наявності чи відсутності кровного споріднення між відповідачем та дитиною.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, постійно проживає в м. Москві, є громадянином Росіі, питання примусового приводу на проведення судово-генетичної експертизи вирішено судом у судовому засіданні, відповідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (а.с. т.5).

Відповідно до статті 31 Конвенції встановлення і заперечення батьківства або материнства визначається за законодавством Договірної Сторони, громадянином якої дитина є за народженням.

Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до п. 8 вказаної постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду насамперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Стаття 146 ЦПК України встановлює спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі у проведенні експертизи, без якої провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з*ясування якого експертиза призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд , оцінив докази, якими представники відповідача обгрунтовують правову позицію ОСОБА_2, приходить до висновку, що останній ухиляється від проведення судово-генетичної експертизи, яка призначалась саме для визнання факту батьківства. Тобто, суд вважає, що відповідач ухиляється від участі в експертизі, оскільки побоюється її результатів, а тому відповідно до норм ст. 146 ЦПК України, яка є винятком із загального правила, сформульованого у ч.4 ст. 60 ЦПК України, суд може визнати факт, для з*ясування якого експертиза була призначена.

При вирішенні спірного питання даної цивільної справи - визнання батьківства, суд не тільки враховує причини не явки на експертизу відповідача ОСОБА_2, а також яке значення має для нього висновок експерта, а бере до уваги всі вищезазначені докази, зібрані у справі з дотриманням норм цивільно процесуального законодавства, в їх сукупності, та приходить до висновку про законність, обгрунтованість вимог позивача, та необхідність їх задоволення.

Керуючись ст. 128 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 146, 209, 211, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, який народився в місті Гавань Радянська Хабаровського краю, громадянина Росії, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Донецької області, через міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: