АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6861/15 Справа № 209/703/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

16 лютого 2015року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги по суті.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо визнання: агресивною політику Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз»по примусу погашення боргу шляхом відключення від газопостачання,відмови безкоштовно встановити лічильник газу та надати належну інформацію,відсутність можливость контролювати якість послуг, а саме який надає ПАТ «Дніпропетровськгаз»,а саме товару на калорійність;зобовязати ПАТ «Дніпропетровськгаз» погодити час встановлення лічильника та забезпечити позивачу можливість безкоштовно контролювати якість товару на калорійність; стягнути моральну шкоду у сумі 4000 грн. не відповідають способом захисту судом цивільних прав та інтересів,передбачених ст.16 ЦК України ,оскільки відповідачем будь-яких вимог до позивача не предявлено.

Виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач Бурдейний О.М. є власником приватизованої квартири яка розташована за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ бул. Героїв 12-4. Позивач є споживачем послуг з газопостачання які надаються відповідачем. Позивач перебуває з відповідачем у договірних відносинах 3 лютого 2011 року на підставі договору №213849 про надання населенню послуг з газопостачання. В п.26 зазначеного договору вказана наявність заборгованості позивача станом на 1 лютого 2011 року в розмірі 691,42 гривня. Позивач вважає що оскільки в межах позовної давності на даний момент в нього заборгованість відсутня. Позивач вважає, що відповідач повинен встановити йому за власний рахунок лічильник газу, з приводу чого неодноразово звертався з цими вимогами до відповідача та інших інстанцій. В цьому йому було відмовлено в звязку з відсутністю фінансування та черговості позивача як споживача на даний момент.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведені норми закону, особа право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Вимоги позивача, щодо визнання дій відповідача, який шляхом погроз відключити газопостачання, вимагає погасити прострочену заборгованість, визнання агресивну політику відповідача щодо примусу погашення простроченого боргу, визнання відмови відповідача безкоштовно встановити лічильник газу такими що порушють його права споживача - не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України, оскільки будь-яких вимог до позивача у цій справі не предявлено. Позивач також не надав жодних доказів того, що відносно нього були будь які погрози відключення газопостачання, крім того обставини щодо наявності або відсутності заборгованості за спожитий природний газ підлягають доведенню при предявленні відповідачем позову про стягнення спірної заборгованості з позивача. Щодо вимог позивача в частині визнання не чинним п.26 договору №213849 про надання населенню послуг з газопостачання укладеного між сторонами 3 лютого 2011 року, згідно якого «величина заборгованості на 1 лютого 2011 року становить 691 гривню 42 копійки», суд першої інстанції обгрунтовно відмовив з вищенаведених підстав та ст. 598 ЦК України згідно якої зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Також згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу., вона може бути застосована відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Тобто питання щодо списання заборгованості за межами позовної давності та визнання можливо лише у спорі за позовом відповідача про стягнення заборгованості.

Щодо вимог позивача про відмову у встановленні неправомірності безкоштовного встановлення лічильника та зобовязання погодити час безкоштовного встановлення лічильника газу згідно з програмою встановлення приладів обліку відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку,що згідно ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року;

Таким чином на даний момент дійсно законодавчо передбачено встановлення лічильників за рахунок газорозподільних організацій, але термін визначений для категорії до якої відноситься позивач встановлений до 1 січня 2018 року. Погодження часу встановлення безкоштовного лічильника із споживачем чинним законодавством не передбачено.

Щодо задоволення вимог позивача про забезпечення йому можливість безкоштовно контролювати якість товару на калорійність відповідно до стандарту, суд правомірно відмовив з підстав п.2.1. «Порядком відшкодування збитків, завданих споживачу природного газу внаслідок порушення газопостачальною або газотранспортною організацією «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затвердженим Постановою НКРЕ від 29.12.2003 р № 476 - перевірка якості газу проводиться відповідно до умов ГОСТ 5542-87 Газы горючие природные для промышленного и коммунально- бытового назначения. Технические условия, а у випадку використання газу локальних родовищ ТУ У 320.001.5864-033-2000 "Гази горючі природні родовищ України для промислового та комунально-побутового призначення".Додатково може бути проведена перевірка за письмовою заявою споживача. У разі відповідності якісних показників газу встановленим нормативам, виконання цих робіт оплачується споживачем, а у разі невідповідності встановленим нормативам газопостачальною (газотранспортною) організацією.

Таким чином спірні питання щодо якості природного газу, який постачається населенню, регламентується «Правилами надання населенню послуг газопостачання», затверджених Постановою Кабміну від 9.12.1999 р № 2246 і «Порядком відшкодування збитків, завданих споживачу природного газу внаслідок порушення газопостачальною або газотранспортною організацією «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затвердженим Постановою НКРЕ від 29.12.2003 р № 476. Тобто позивач має право отримувати інформації про якість газу, а також може замовити проведення додаткового аналізу фізико-хімічних показників газу. У разі, якщо показники відповідають нормам, оплачувати такий аналіз буде позивач, а якщо не відповідають - постачальник газу. Іншого порядку забезпечення контролю якості газу споживачами чинним законодавством не передбачено.

Суд першої інстанції правомірно відмовив і у задоволені позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними із вищезазначених позовних вимог які не підлягають задоволенню оскільки судом не встановлено незаконності дій відповідача.

До доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 що він як споживач повинен мати можливість здійснювати належний контроль за якістю товару,оскільки монополіст ПАТ «Дніпропетровськгаз» знижує якість товару,колегія суддів відноситься критично,оскільки чинним законодавством контроль за якістю здійснюється згідно ГОСТу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_3