Справа № 226/1373/15-ц
Провадження № 2/226/783/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебуває в шлюбних стосунках з 8 липня 1995 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2014 року через взаємні непорозуміння та постійно виникаючі сварки вони з чоловіком припинили сімейні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи, що їх сімя фактично розпалась та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 8 липня 1995 року. Їх шлюб зареєстровано у Димитровському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області за актовим записом № 211 (арк.спр.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження (арк.спр.6).

Як свідчить зміст позовної заяви, не спростований відповідачем, сторони сімейні стосунки не підтримують і проживають окремо.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу.

Досліджені докази по справі та позиція сторін, які жити разом не бажають і в наданих суду письмових заявах висловили взаємну згоду на розірвання шлюбу, дають суду підстави для висновку про неможливість відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу, що є підставою для його розірвання.

Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (до шлюбу Логвиненко), зареєстрований 8 липня 1995 року у Димитровському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, за актовим записом №211, розірвати, залишивши позивачці прізвище «Насірова».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя