У х в а л а

іменем україни

20 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 липня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої пошкоджено його автомобіль. Винуватцем ДТП є водій ОСОБА_5, який керував автомобілем, що на праві користування належить фізичній особі-підприємцю (далі - ФОП) ОСОБА_4 На час скоєння ДТП ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 Зазначає, що внаслідок пошкодження його автомобіля йому завдано шкоду, яка полягає у понесенні витрат на оренду іншого автомобіля, оскільки його робота пов'язана із використанням власного авто. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється відшкодувати завдану шкоду, з урахуванням збільшених позовних вимог, ОСОБА_3 просив задовольнити його позовні вимоги і стягнути з ФОП ОСОБА_4 заподіяну майнову шкоду в розмірі 22 830 грн., яка складається з орендної плати за користування іншим автомобілем у період з 15 липня 2014 року до 13 листопада 2014 року та суми оплати послуг нотаріуса за оформлення договору оренди.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, спричинену внаслідок ДТП у розмірі 22 830 грн., із них 22 000 грн. у рахунок сплати орендної плати за договором оренди та 830 грн. у рахунок оплати послуг нотаріуса.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_5, під час виконання ним своїх трудових обов'язків, та його роботодавця ОСОБА_4, фактично знищено автомобіль позивача, який ним використовувався для виконання своїх службових обов'язків. Оскільки позивач змушений був укласти договір оренди автомобіля для виконання своїх трудових обов'язків, то ним понесені майнові витрати, які підлягають відшкодуванню користувачем джерела підвищеної небезпеки в повному обсязі.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Установлено, що на підставі трудового договору від 01 липня 2014 року ОСОБА_5 перебуває у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_4 і займає посаду водія.

15 липня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Лавін" і ФОП ОСОБА_4 укладено договір оренди автомобіля, за умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю "Лавін" передало в оренду ФОП ОСОБА_4 автотранспортні засоби, в тому числі і автомобіль марки "Мерседес Бенц Спринтер".

08 липня 2014 року в м. Вінниці сталося ДТП за участі автомобіля марки "Мерседес Бенц Спринтер", під керуванням ОСОБА_5, і автомобіля марки "Ніссан Максіма", під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено автомобілі.

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 30 липня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_3 зазначав, що внаслідок ДТП належний йому на праві власності автомобіль фізично знищено, у зв'язку з чим його використання є неможливим, тому просив відшкодувати майнову шкоду, пов'язану із орендою іншого автомобіля для виконання своїх трудових обов'язків, які пов'язані з обов'язковим використанням транспортного засобу.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 в тому числі і з тих підстав, що позивачем не надано доказів, що внаслідок ДТП належний йому автомобіль знищено.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, зазначив, що пошкоджений автомобіль позивача технічному відновленню не підлягав. Разом з тим, апеляційний суд всупереч вимогам статей 213, 309 ЦПК України не навів переконливих обґрунтувань на підтвердження зазначених обставин, не звернув уваги, що звіт про оцінку транспортного засобу від 24 листопада 2014 року (а.с. 93 - 97) складений в день ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі, і він в якості доказу не був поданий до суду першої інстанції; в судовому рішенні не зазначено підстав, з яких апеляційний суд прийняв новий доказ, і не навів мотивів поважності причин неподання цього звіту до суду першої інстанції. Крім того, зі звіту не вбачається, що автомобіль позивача є фізично знищеним та відновленню не підлягає.

Визначаючи розмір майнової шкоди, спричиненої ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції зазначаючи, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки "Ніссан Максіма" становить 143059,30 грн., не спростував наданого позивачем доказу - рахунку-фактури (а.с. 48), згідно з яким вартість робіт по відновлюванню цього автомобіля становить 69 230 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 просив стягнути майнову шкоду, завдану йому внаслідок ДТП, з ФОП ОСОБА_4

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, при цьому в судовому рішенні зазначив, що позов пред'явлено до фізичної особи ОСОБА_4 і стягнуто майнову шкоду також із фізичної особи ОСОБА_4, а відтак апеляційний суд невірно визначив правовий статус відповідача та безпідставно його змінив на фізичну особу ОСОБА_4

Крім того, визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, суд апеляційної інстанції не дав оцінки довідці ТОВ "Сандора", в якій зазначено, що внаслідок використання особистого або орендованого автомобіля ОСОБА_3 компенсується амортизація автомобіля та паливо (а.с. 24), таким чином, позивачу відшкодовується підприємством частина коштів внаслідок оренди автомобіля, разом з тим, апеляційний суд при вирішенні спору не врахував ці обставини справи.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив усі фактичні обставини справи та зробив невірний висновок про наявність правових підстав для стягнення шкоди, яка полягає у відшкодуванні вартості оренди автомобіля, оскільки не встановив причинний зв'язок між необхідністю оренди іншого автомобіля та пошкодженням в аварії автомобіля позивача.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська