МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Справа № 370/3025/14-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі Левківському С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Макарівського районного управління юстиції Київської області, Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області про визнання недійсним рішення сільської ради, державної реєстрації права власності на ділянку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - Рожівська сільська рада), ОСОБА_2, ОСОБА_3, (далі - відповідачі) Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області (далі - Управління Держземагенства у Макарівському районі), Реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції Київської області, в якому просив визнати недійсним рішення Рожівської сільської ради від 13.11.2002 року № 28 в частині про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_4, площею 0,193 га; та визнати недійсною державну реєстрацію вказаної земельної ділянки за відповідачами.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що йому на праві власності належить будинок з господарськими спорудами у АДРЕСА_1, який у 2008 році йому подарував його батько ОСОБА_5 Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка була надана колгоспом під забудову на початку 1956 року. Межі земельної ділянки були винесені в натуру. По існуючій межі у 1972 році було встановлено огорожу, яка стоїть і по сьогоднішній день, в тому числі і тин, який знаходиться на межі з ділянкою відповідачів ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, ст. 120 3К України перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Так 15.04.2008 року Рожівською сільською радою позивачеві було надано дозвіл на розробку технічної документації для безоплатної передачі у власність земельної ділянки, на якій розміщена садиба, власником якої він є. Рішенням Рожівської сільської ради від 15.04.2008 року № 172-20-У позивачеві надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі йому у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства.

Позивач уклав договір з ФОП ОСОБА_6, на виготовлення проектної документації щодо передачі у власність земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні.

При реєстрації в державному земельному кадастрі земельної ділянки позивача з'ясувалось, що частина ділянки, яка перебуває у нього в користуванні самовільно захоплена відповідачами.

Поряд з позивачем проживав сусід ОСОБА_4, спору з приводу межі у них не було, він виготовив державний акт, в технічній документації для приватизації землі, яку виготовляв сусід є акт погодження меж. Після його смерті громадянки ОСОБА_2, ОСОБА_3 згідно рішення суду успадкували житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування даного будинку. Проте відповідачами самовільно межі своєї земельної ділянки змінені. Тепер тин позивача, багаторічні насадження, навіть вбиральня знаходяться на земельній ділянці відповідачів.

Також позивач вказував, що відповідачами проведено виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки з порушеннями законодавства, оскільки ними змінено межі їх земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити із вказаних у позовній заяві підстав.

Сільський голова с. Рожів Макарівського району Київської області Чапік М.В., та секретар сільської ради Сичевська М.Ф., у судовому засіданні проти позову заперечили, просили суд у його задоволенні відмовити, вказали на безпідставність позовних вимог.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10, у судовому засіданні також заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Просив суд відмовити у позові, посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів того, що його права порушені.

Представник Макарівського районного управління юстиції Київської області Живага О.В., проти задоволення позовних вимог про визнання недійсним державної реєстрації прав вказаної земельної ділянки за відповідачами заперечив, вказав, що право власності реєструється на підставі рішення державного реєстратора, а тому без скасування рішення реєстратора неможливо визнати недійсним реєстрацію права власності.

Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області письмово повідомило суд про можливість розгляду справи за відсутності їх представника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачеві на праві власності належить будинок з господарськими спорудами у АДРЕСА_1, який у 2008 році йому подарував його батько ОСОБА_5, що підтверджується договором дарування домоволодіння від 19.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за №940. Вказаний договір зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.04.2008 року.

Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 0,38 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, 0,13 га для ведення особистого селянського господарства, що вбачається із копії по господарської книги, починаючи з 2002 року.

З метою отримання у власність земельної ділянки позивач отримав рішення Рожівської сільської ради від 15.04.2008 року № 172-20-V, яким йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для безоплатної передачі у власність земельної ділянки по фактичному землекористуванню площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд по АДРЕСА_1, та 0,13 га по АДРЕСА_2.

Позивач звернувся до землевпорядної організації - ФОП ОСОБА_6, з метою виготовлення проекту землеустрою, який було виготовлено, винесено межі в натуру та погоджено територіальним органом Держземагенства та органом містобудування та архітектури. Після внесення до бази даних інформації стосовно земельних ділянок і присвоєння їм кадастрових номерів, затверджений проект землеустрою має бути передано на державну реєстрацію у встановленому порядку.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_2, та ОСОБА_3, на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 07.03.2012 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві власності належить земельна ділянка площею 0,193 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд по АДРЕСА_3. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4, на підставі державного акту на право власності на землю серії Р2 № 369020, виданого на підставі рішення Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області № 28 від 13.11.2002 року.

Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.

Як передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту порушених прав, передбачені ст. 16 ЦК України, яка крім іншого, визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, для визнання недійсним оспорюваного позивачем рішення, слід встановити, що його видання порушує права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Так позивач не довів суду, що мав у власності чи користуванні земельну ділянку із закріпленими межами та визначеними щодо неї правами з огляду на вимоги ст.ст. 125, 126 ЗК України (у редакції, на час ухвалення радою оспорюваного позивачем рішення). Крім того, позивач не надав суду доказів того, що виготовити проект землеустрою та провести реєстрацію земельної ділянки неможливо, так як частина цієї ділянки передана у власність іншій особі, так як і необгрунтованими є доводи позивача, що частина його ділянки самовільно захоплена відповідачами. Посилання позивача на те, що відповідачами проведено виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки з порушеннями законодавства, оскільки ними змінено межі їх земельної ділянки є необґрунтованими, оскільки відповідачі не виготовляли самостійно технічну документацію та не змінювали межі земельної ділянки. Не підтверджується доказами і те, що тин позивача, багаторічні насадження, навіть вбиральня знаходяться на земельній ділянці відповідачів.

Таким чином, оскільки позивач не довела суду належними та допустимими доказами, що передача у власність спадкодавцю відповідачів органом місцевого самоврядування земельної ділянки у власність порушує його права щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою, у задоволенні вимог щодо визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування слід відмовити.

Решта вимог позивача є похідними від вимог про визнання недійсним рішення ради, а тому і у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Макарівського районного управління юстиції Київської області, Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області про визнання недійсним рішення сільської ради, державної реєстрації права власності на ділянку - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.В. Тандир