Провадження №22-ц/784/319/15
провадження № 22ц/784/319/2015 Головуючий у першій інстанції: Батченко О.В.
категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

за участю: представника позивача Артамонової Ю.С.,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2014 року

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось з позовом, який в подальшому уточнило, до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 4 квітня 2007 року ЗАТ «ОТП Банк» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ) уклав з ОСОБА_6 кредитний договір № ML-401/005/2007, за яким надав останній кредит у розмірі 33000 доларів США на споживчі цілі, строком до 4 квітня 2017 року зі сплатою 13,99 % річних.

При цьому, по даному кредитному договору 4 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки № РСL-401/023/2007 з ОСОБА_5, за яким остання передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

25 березня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-401/005/2007 від 4 квітня 2007 року відповідно до якого було змінено порядок нарахування процентів та сплати платежів за кредитним договором.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 порушує кредитні зобов'язання та має станом на 24 листопада 2010 року заборгованість у розмірі 824410 грн. 81 коп., позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, за початковою ціною, визначеною незалежним суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати і направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не був повідомлений про відступлення права вимоги, позивачем не надано доказів заборгованості у заявленому розмірі, а також доказів заподіяння збитків неналежним виконанням зобов'язання.

Однак з такими висновками не можна погодитись в повній мірі.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 4 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № ML-401/005/2007, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 33000 доларів США на споживчі цілі, строком до 4 квітня 2017 року зі сплатою 13,99 % річних.

4 квітня 2007 року на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, за яким остання передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 238426 грн.

Додатковим договором від 25 березня 2009 року до вказаного кредитного договору сторони змінили порядок нарахування процентів. Зокрема, на період з 25 березня 2009 року по 24 серпня 2009 року використовувалась фіксована процентна ставка у розмірі 10,73%, а на період з 25 серпня 2009 року фіксована процентна ставка 14,80%.

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким відбулося відступлення банком права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Того ж дня, ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги, за яким відбулося відступлення банком права вимоги за спірним договором іпотеки.

Зазначене підтверджується такими договорами та відповідним додатком (а.с. 30-37).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 5 червня 2003 року (далі Закон № 898-IV) відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з Державного реєстру іпотек, вказаний договір про відступлення права вимоги зареєстрований у даному реєстрі.

Враховуючи, що договір про відступлення права вимоги за спірним договором іпотеки відбувся з дотримання ст. 24 Закону № 898-IV, колегія суддів вважає, що позивач правомірно набув право іпотекодержателя за спірним іпотечним договором.

Як видно з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2011 року змінено рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2010 року та стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» з ОСОБА_6 заборгованість за вказаним кредитом станом на 24 листопада 2010 року в розмірі 30359,95 доларів США, що еквівалентно 240988 грн. 18 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 29676,73 долари США, що еквівалентно 235564 грн. 98 коп., борг по процентам - 683,22 долари США, що еквівалентно 5423 грн. 19 коп. Також судом стягнуто пеню в розмірі 17629 грн. 49 коп.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 4 вересня 2013 року у справі № 6-73цс13, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Доказів погашення зазначеної заборгованості після ухвалення судового рішення відповідачка ОСОБА_5 та боржник за кредитним договором - ОСОБА_4, суду не надали, хоча це є їх обов'язком відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Не встановлено колегією і підстав для відмови у звернені стягнення, передбачених ч. 3 ст. 39 Закону України „ Про іпотеку".

За таких обставин колегія суддів вважає, що у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виникло право на звернення стягнення на спірне іпотечне майно за правилами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 квітня 2014 року (далі Закон № 1304-VII), згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Враховуючи, що спірне іпотечне майно має ознаки, передбачені Законом № 1304-VII, колегія суддів вважає, що в задоволенні позову слід відмовити через наявність мораторію, передбаченого цим Законом.

Оскільки суд першої інстанції відмовив з інших підстав, рішення слід змінити та вважати підставою для відмови в задоволені позову наявність зазначеного мораторію.

Доводи відповідачів про те, що позивачем пропущено строк позовної давності не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2009 року позивач надіслав боржнику та майновому поручителю письмову вимогу про дострокове погашення боргу протягом 30 днів, яку вони отримали 26 лютого 2009 року.

Між тим, після отримання цієї вимоги, ОСОБА_6, як позичальник по кредитному договору, уклала 25 березня 2009 року з ЗАТ «ОТП Банк» додатковий договір, відповідно до якого сторони погодили, в тому числі, розмір заборгованості та графік її погашення.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підписання позичальником додаткової угоди свідчить про визнання нею боргу, а тому позивачем не пропущено строк позовної давності в розумінні ст. 264 ЦК України.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2014 року змінити в частині підстав відмови у позові.

Вважати підставою відмови у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - наявність мораторію, передбаченого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 квітня 2014 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: