Провадження №2/0202/1396/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві позивач посилалася на те, що 29 липня 1988 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб в Амур-Нижньодніпровському Відділі реєстрації актів громадського стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 804. Спільне проживання в шлюбі тривало до 2000 року. Відповідачка постійно вживала спиртні напої, вела аморальний спосіб життя. Безліч разів затримувалася співробітниками Індустріального районного відділу міліції в нетверезому стані, вела бродячий спосіб життя. В кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У шлюбі дітей не має. Оскільки відповідачка не бажає розірвати шлюб добровільно через органи РАГС, тому він вимушений звернутися з позовною заявою до суду. З 2000 року він проживає з другою цивільною дружиною та має з нею двох спільних дітей. Подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Просив шлюб розірвати.

Відповідно до заяви від 24.12.2014 року Позивач просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд розірвати шлюб, оскільки сторони не ведуть спільного господарства та не проживають однією сім'єю з 2000 року.

Відповідач в судове засідання з'явилася. Просила суд відмовити в задоволені позовних вимог позивача. Вказала, що дійсно не проживає з позивачем однією сім'єю та не веде з ним спільне господарство з 2000 року. Знає, що позивач проживає з іншою жінкою та має з нею двох малолітніх дітей. Однак не бажає надавати позивачу згоду на розірвання шлюбу.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між сторонами 29 липня 1988 року в Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів громадського стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 804 був зареєстрований шлюб. В шлюбі дітей не має.

Судом встановлено, що сторони з 2000 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Позивач з 2000 року проживає з іншою жінкою та має з нею двох малолітніх доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Причиною розпаду сім'ї є небажання та не можливість спільного проживання сторін, що не заперечувалося відповідачем та втрата почуттів взаємної любові та поваги.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що причини, якими мотивує позивач свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб.

Керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3,7,10, 11, 15, 57,88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 липня 1988 року в Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації громадського стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 804 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу не змінювати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.П. Слюсар

/