АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/3310/15 Головуючий у 1 інстанції - Фролова І.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» і, і з урахуванням уточнень до позову, просив ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача видати одноразовою операцією через касу готівкою у валюті рахунку суму грошових коштів у розмірі 685 000.00 дол. США з поточного(мультивалютного) рахунку НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 21.03.2012 року між сторонами укладено договір банківського рахунку №1-24DDTN щодо обслуговування на умовах пакету «Універсальний» в рамках Договору банківського обслуговування, на умовах якого Банк зобов'язувався надавати позивачеві комплекс послуг, зокрема, здійснювати розрахунково-касове обслуговування. На виконання умов Договору, Банком відкрито Поточний (мультивалютний) рахунок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1.

В жовтні 2014 року позивач звернувся до Банку з заявою про видачу всієї суми коштів, що знаходиться на вказаному рахунку, проте відповідач відмовився виконувати вимогу позивача, посилаючись на Постанови НБУ №540 та №758, якими встановлено ліміт видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків в межах 15 000 грн. на добу, у зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано відповідача видати позивачеві одноразовою операцією через касу готівкою у валюті рахунку суму грошових коштів у розмірі 685 000.00 дол. США, що на момент ухвалення рішення в еквіваленті за курсом НБУ становить 10 857 250 грн. 00 коп., з поточного(мультивалютного) рахунку НОМЕР_1. Також стягнуто судові витрати на користь держави.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ«Дочірній банк Сбербанку Росії», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зокрема, зазначав, що належним відповідачем в справі має виступати Національний Банк України, оскільки саме нормативними актами НБУ встановлені обмеження видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків в межах 15 000 грн. на добу.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи 21.03.2012 року між сторонами укладено договір банківського рахунку №1-24DDTN щодо обслуговування на умовах пакету «Універсальний» в рамках Договору банківського обслуговування, на умовах якого Банк зобов'язувався надавати позивачеві комплекс послуг, зокрема, здійснювати розрахунково-касове обслуговування.

На виконання умов Договору, Банком відкрито Поточний (мультивалютний) рахунок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, заборгованість за яким з боку Банку складає 685 000,00 дол. США.

За змістом ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Зі ст. 7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» слідує, що поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Таким чином, між сторонами виникли саме відносини з виконання договору банківського рахунка.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що Банк не має права обмежувати клієнта у праві користування грошовими коштами, що перебувають на його рахунку.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі ст. 629 ЦК України слідує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами

Згідно ст. 1074 ЦК України,обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Крім того, ч. 3 ст. 1066 ЦК України встановлено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

А відповідно до ч.1 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Посилання представника банку на те, що грошові кошти знаходяться на рахунку позивача і останній має можливість їх отримувати відповідно до лімітів встановлених Національним Банком України, колегія не приймає, так як погоджується з висновками суду, щодо порушення прав позивача на вільне розпорядження своїм майном, та право останнього отримати власні грошові кошти в повному обсязі, а не з врахуванням обмежень, які встановлені нормативним актом(постановою НБУ), який має меншу юридичну силу, ніж правові норми наведені судом, що не допускають таких обмежень.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі ZOLOТАSПРОТИ ГРЕЦІЇ (Nо 2) визначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

Відмовляючись в повному обсязі повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

У ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Доводи скарги про не залучення судом в якості відповідача Національного банку України на правильність висновків суду не впливають та відхиляються колегією, оскільки саме ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» своєю відмовою порушує право позивача на отримання повної суми грошових коштів, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1 в цьому банку, а НБУ здійснює лише регулювання банківської діяльності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді