Справа № 309/306/15-ц
Провадження № 2/309/559/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2015 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в особі: головуючого-судді Кемінь В.Д.
при секретарі Плиска Т.Ю.
прокурор Молнар М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом Хустського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Хустської філії КБ „ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним, -
Хустський міжрайонний прокурор, який діє в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання кредитного договору недійсним. Посилається на те, що ОСОБА_2 з 2001 року перебуває на обліку в психо-неврологічному відділенні Хустської районної поліклініки. Згідно довідки обласної психо-неврологічної МСЕК серії 10ААА №535642, виданої 6 жовтня 2011 року ОСОБА_2 є інвалідом другої групи по загальному захворюванню.
Відповідно до акту №208 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка була проведена за період з 29.11.2012 по 11.12.2012 року ОСОБА_2 психічним захворюванням страждає з 2001 року, перебував на лікуванні в стаціонарному психіатричному відділенні с.Липча з 21.02.02р. по 23.03.01р. з діагнозом: Гостре психотичне порушення без симптомів шизофренії. Взимку 2002 року стан погіршився, у зв'язку з чим госпіталізований в психіатричне відділення Ужгородської ОКЛ, де перебував з 18.02. по 20.03.02р. з діагнозом: Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії. Стан погіршився в 2004 році, госпіталізований в обласну психіатричну лікарню м. Берегово, де лікувався з 06.11 по 13.12.04р. з діагнозом: Маячний розлад. В подальшому захворювання прийняло неблагоприємний перебіг, почастішали госпіталізації в психіатричну лікарню, де лікувався з 17.07. по 30.08.07р., 09.07.-12.08.08р., 21.10.-28.11.08р., 17.02.-01.04.09р.. 16.07.-01.08.09р., 11.08.-08.09.09p., 15.09.-27.10.09р., 26.04.-12.05.10р., 17.09.-03.11.10р., 28.05.-04.07.11р., 18.11.-26.12.11р., 21.02.-02.04.12р.. з 28.06.-18.07.12р. з діагнозом: Параноїдна шизофренія, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом. В період загострення відмічались слухові галюцинації, чує "голос" в голові, який командує ним, наплив думок неприємного змісту, неприємні відчуття в голові, напруження. Вживає спиртні напої, бездумно витрачає гроші. Підтримуюче лікування нерегулярне. Остання госпіталізація в стаціонар з 29.10. по 28.11. у Вільшанській психіатричній лікарні.
Згідно висновку вищезазначеної експертизи ОСОБА_2 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноідної шизофренії, епізодичного перебігу з наростаючим дефектом. Наявне у ОСОБА_2 хронічне психічне захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
14.10.2009 року ОСОБА_2 визнаний інвалідом 2 групи внаслідок психічного захворювання та йому призначено пенсію по інвалідності.
12.07.2010, в період між госпіталізаціями в психлікарні, інвалід 2 групи по психічному захворюванню ОСОБА_2 уклав в Хустській філії Банк -ПриватБанк» кредитний договір №8АМБ№0ОТС003464882.
В подальшому, рішенням Хустського районного суду від 04.03.2013 ОСОБА_2 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та його батька ОСОБА_1 призначено опікуном.
Після цього, опікун ОСОБА_1 дізнався про те, що його син в 2010 році оформив кредит в Хустській філії Банк «ПриватБанк» на суму 2000 грн. та з своєї пенсії по інвалідності сплачував відсотки за кредитом.
Оскільки, копії кредитного договору у ОСОБА_2 не було, його опікун ОСОБА_1 неодноразово звертався до Хустської філії Банк «ПриватБанк» з проханням надати йому як опікуну копію кредитного договору укладеного його сином та подав копію рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатним, а його опікуном недієздатного сина. Однак, копії кредитного договору ОСОБА_1 надано так і не було.
Натомість, на ім'я недієздатної особи ОСОБА_2 з ПАТ КБ «ПриватБанк» з лютого 2014 року надходять листи про наявність заборгованості за кредитним договором.
Отже, на момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 страждав психічним захворюванням, являвся інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, отримував постійне лікування в психіатричних лікарнях та не усвідомлював значення своїх дій.
В судовому засіданні прокурор Хустської міжрайонної прокуратури Молнар М.П. та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити.
Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про виклик до суду на розгляд даної справи. Однак, причини неявки відповідача в судове засідання суду невідомі.
З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, а також те, що позивачі не заперечили проти розгляду справи без участі відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк».
Заслухавши думку сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов Хустського міжрайонного прокурора підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з 2001 року перебуває на обліку в психо-неврологічному відділенні Хустської районної поліклініки. Згідно довідки обласної психо-неврологічної МСЕК серії 10ААА №535642, виданої 6 жовтня 2011 року ОСОБА_2 є інвалідом другої групи по загальному захворюванню.
Згідно акту №208 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка була проведена за період з 29.11.2012 по 11.12.2012 року ОСОБА_2 психічним захворюванням страждає з 2001 року, перебував на лікуванні в стаціонарному психіатричному відділенні с. Липча з 21.02. по 23.03.01р. з діагнозом: Гостре психотичне порушення без симптомів шизофренії. Взимку 2002 року стан погіршився, у зв'язку з чим госпіталізований в психіатричне відділення Ужгородської ОКЛ, де перебував з 18.02.02 р. по 20.03.02р. з діагнозом: Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії. Стан погіршився в 2004 році, госпіталізований в обласну психіатричну лікарню м. Берегово, де лікувався з 06.11 по 13.12.04р. з діагнозом: Маячний розлад. В подальшому захворювання прийняло неблагоприємний перебіг, почастішали госпіталізації в психіатричну лікарню, де лікувався з 17.07. по 30.08.07р., 09.07.-12.08.08р., 21.10.-28.11.08р., 17.02.-01.04.09р.. 16.07.-01.08.09р., 11.08.-08.09.09p., 15.09.-27.10.09р., 26.04.-12.05.10р., 17.09.-03.11.10р., 28.05.-04.07.11р., 18.11.-26.12.11р., 21.02.-02.04.12р.. з 28.06.-18.07.12р. з діагнозом: Параноїдна шизофренія, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом.
За рішенням Хустського районного суду від 04.03.2013 ОСОБА_2 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та його батька ОСОБА_1 призначено опікуном.
Після цього, опікун ОСОБА_1 дізнався про те, що його син в 2010 році оформив кредит в Хустській філії Банк «ПриватБанк» на суму 2000 грн. та з своєї пенсії по інвалідності сплачував відсотки за кредитом.
Копії кредитного договору у ОСОБА_2, який є недієздатним не було. Його опікун ОСОБА_1 неодноразово звертався до Хустської філії Банк «ПриватБанк» з проханням надати йому як опікуну копію кредитного договору укладеного його сином. Однак, копії кредитного договору опікуну ОСОБА_1 не було надано.
На адресу недієздатного ОСОБА_2 з ПАТ КБ «ПриватБанк» з лютого 2014 року надходять листи про наявність заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
У разі вчинення правочину, який дієздатною фізичною особою у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, таких правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, з підстав визначених ч.1 ст. 225 ЦК України.
Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України вважається недійсним з моменту його вчинення.
Таким чином суд констатує, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 страждав психічним захворюванням, являвся інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, отримував постійне лікування в психіатричних лікарнях та не усвідомлював значення своїх дій.
За наявних обставин суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи в судовому засіданні встановлено достатньо доказів, на підставі яких кредитний договір укладений між ОСОБА_2 та відповідачем недійсним.
Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,226 ,227 ЦПК України ст.ст. 215, 216, 225, 236 ЦК України суд -
Визнати недійсним кредитний договір №SAMDN50OTC003464882 укладений 12.07.2010 року між ОСОБА_2 та Хустською філією «Приватбанк» із застосуванням наслідків його недійсності з моменту його укладення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
На рішення суду відповідач може подати заяву про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Хустського
районного суду: підпис: Кемінь В.Д.
Суддя Хустського
районного суду: Кемінь В.Д.