У Х В А Л А

Справа №377/442/15-ц

Провадження №2-п/377/16/15

06 серпня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі Прокопенко Р.О.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1, третя особа приватне підприємство «Компанія «ІнексУкрПаркет», про стягнення боргу за кредитним договором ,-

У С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 22 червня 2015 року, ухваленому у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1, третя особа приватне підприємство «Компанія «ІнексУкрПаркет», про стягнення боргу за кредитним договором, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 68-В/12/35/ЮО/К від 24.10.2012 р., що станом на 06.04.2015 р. склала 1501576,14 дол. США (один мільйон пятсот одна тисяча сімдесят шість доларів США 14 центів) та 5008121,78 грн. (пять мільйонів вісім тисяч сто двадцять одна гривня 78 копійок) і судові витрати на суму 3654 гривні.

9 липня 2015 року відповідач ОСОБА_1 у строк, передбачений ст. 228 ЦПК України, звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що участі в судовому засіданні 22 червня 2015 року він не брав, про час та місце розгляду справи йому відомо не було, в звязку з чим він не мав фізичної змоги надати будь-які клопотання та пояснення, був позбавлений права навести свої аргументи по суті позовних вимог. Доводи, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Так, дійсно 24 жовтня 2012 року між ним та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» був укладений договір поруки в забезпечення виконання зобовязань ПП «Компанія «ІнексУкрПаркет» за кредитним договором № 68-в/12/35/ЮО/К. Відповідно до п.п.1.1, 1.2.1 кредитного договору позивачем надано ПП «Компанія «ІнексУкрПаркет» кредитні кошти в розмірі 1448000,00 доларів США та встановлена фіксована процентна ставка за користування кредитом в розмірі 11,8 % річних. Натомість, позивач та ПП «Компанія «ІнексУкрПаркет» 6 листопада 2012 року уклали Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно якої позивач надав останньому на умовах кредитного договору 6 листопада 2012 року транш в розмірі 2560 доларів США. Виходячи з положень п.6.9 договору поруки, за яким всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться у письмовій формі шляхом укладання додаткових угод, позивач не вправі без його згоди вносити зміни до кредитного договору, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Збільшення розміру траншу позивачем з ним, як поручителем, погоджено не було, додаткова угода до договору поруки з цього приводу не укладалась, тобто судом не було враховано те, що змінена сума основного зобовязання без згоди поручителя, є підставою для відмови у позові. В звязку з наведеним відповідач ОСОБА_1 просив скасувати заочне рішення Славутицького міського суду Київської області від 22 червня 2015 року у справі № 377/442/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1, третя особа приватне підприємство «Компанія «ІнексУкрПаркет» про стягнення боргу за кредитним договором.

Представник позивача подала до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких просила залишити заяву відповідача без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів відповідача про збільшення обсягу відповідальності без погодження з поручителем, оскільки видача кредитних коштів декількома траншами, що не перевищують ліміту кредитної лінії, не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя, оскільки поручителем погоджено відповідальність в загальному розмірі 1448000(один мільйон) доларів США по тілу кредиту. Крім того, позивачем неодноразово було надано банку письмову гарантію щодо дійсності зобовязальних відносин сторін стосовно зобовязань, що випливають з договору поруки та кредитного договору і підтверджено обсяг відповідальності поручителя в сумі 1448000 доларів США та відсотків, що нараховуються на вказану суму кредиту, крім того, підтверджено обізнаність щодо простроченої заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не зявився. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача двічі надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. 74 ЦПК України, однак всі вони повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно службових відміток підприємства поштового звязку на конвертах судові повістки доставлялись адресату і не були вручені 11.07.2015 року, 25.07.2015 року, що свідчить про те, що насправді адресат за місцем проживання відсутній, однак це не звільняє його від обовязку отримання судових повісток. У цьому випадку відповідно до правила абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК вважається, що судовий виклик вручено належним чином. Крім того, судова повістка була направлена за місцем роботи відповідача ОСОБА_1 у ПП «Команія «ІнексУкрПаркет» і отримана уповноваженою особою 30.07.2015 року згідно поштового повідомлення про вручення.

Третя особа була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення. Представник третьої особи за довіреністю в судове засідання не зявився. Причини неявки суд не повідомив.

За змістом ч.1 ст. 231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача чотири рази надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. 74 ЦПК України, однак всі вони повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно службових відміток підприємства поштового звязку на конвертах судові повістки доставлялись адресату і не були вручені 05.05.2015 року, 11.05.2015 року, 20.06.2015 року, 23.05.2015 року, 29.05.2015 року, 11.06.2015 року, 15.06.2015 року, що свідчить про те, що насправді адресат за місцем проживання відсутній, однак це не звільняє його від обовязку отримання судових повісток. У цьому випадку відповідно до правила абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК вважається, що судовий виклик вручено належним чином. Крім того, судова повістка була направлена за місцем роботи відповідача ОСОБА_1 у ПП «Команія «ІнексУкрПаркет» і отримана уповноваженою особою 02.06.2015 року згідно поштового повідомлення про вручення, що є належним повідомленням відповідача про час і місце розгляду справи.

В судове засідання відповідач не зявлявся, причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та клопотання про відкладення розгляду справи, заперечення до суду не надав, тому суд за згодою представника позивача провів заочний розгляд справи та виніс 22 червня 2015 року заочне рішення на підставі наявних доказів у справі.

До заяви про перегляд заочного рішення не додані документи, які б підтверджували, що відповідач з поважних причин не зявився в судові засідання, та з поважних причин не міг повідомити суд про причини його неявки в судове засідання.

Доводи відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, про збільшення суми основного зобовязання за кредитним договором № 68-В/12/35/ЮО/К без згоди поручителя, що є підставою для відмови у задоволенні позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 24 жовтня 2012 року публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» та приватне підприємство «Компанія «ІнексУкрПаркет» уклали кредитний договір № 68-В/12/35/ЮО/К, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в межах ліміту кредитної лінії в сумі 1448000 доларів США з процентною ставкою, яка з 24 жовтня 2012 року по 23 жовтня 2013 року є фіксованою на рівні 11,8 %, а починаючи з 24 жовтня 2013 року є змінюваною та складається з розміру значення індексу «LIBOR USD 6М» та маржі ОСОБА_2. ОСОБА_2 за умовами кредитного договору встановлена на рівні 10 % відсотків річних. Останній день повернення кредиту 23 жовтня 2017 року.

Згідно п.1.3 кредитного договору ліміт кредитної лінії складає 1448000 доларів США.

5 листопада 2012 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 68-В/12/35/ЮО/К від 24 жовтня 2012 року, згідно якої Банк відповідно до умов кредитного договору надає позичальнику 5 листопада 2012 року транш в сумі 1426753,00 доларів США. Повернення траншу здійснюється згідно з Графіком, але не пізніше 23 жовтня 2017 року.

6 листопада 2012 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору 68-В/12/35/ЮО/К від 24 жовтня 2012 року, згідно якої Банк відповідно до умов кредитного договору надає позичальнику 6 листопада 2012 року транш в сумі 2560,00 доларів США. Повернення траншу здійснюється згідно з Графіком, але не пізніше 23 жовтня 2017 року.

Таким чином, ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було видано кредитні кошти приватному підприємству «Компанія «ІнексУкрПаркет» двома траншами, що в загальній сумі не перевищують ліміт кредитної лінії(1426753,00 доларів США +2560,00 доларів США =1429313 доларів США).

24 жовтня 2012 року публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» і ОСОБА_1 уклали договір поруки.

Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідач зобовязується відповідати перед позивачем за зобовязання, які були не виконані позичальником, та які передбачені кредитним договором, зокрема, але не обмежуючись: зобовязання повернути кредит, наданий в доларах США терміном до 23 жовтня 2017 року за основним договором в сумі 1448000,00 доларів США, в строки, зазначені в основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або основним договором та/або цим договором достроково; зобовязання в строки та в порядку, які передбачені ст. 6 основного договору, а у випадках, передбачених законодавством України та/або основним договором та/або цим договором, - до настання строків, зазначених в ст. 6 основного договору сплатити кредитору проценти за користування кредитом за основним договором з розрахунку: з дати укладення основного договору по 23 жовтня 2013 року 11,8 % річних, а починаючи з 24 жовтня 2013 року процентна ставка буде визначатися в порядку, передбаченому основним договором за формулою: R (розмір змінюваної процентної ставки) = LIBOR USD 6М + 10 %, ; зобовязання сплатити кредитору штрафні санкції за невиконання та/або неналежне виконання зобовязань по основному договору у строки та у розмірах, які зазначені в основному договорі.

Як зазначено у п.2.1.1 договору поруки, сторони погоджують, що зміна розміру процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та порядку, зазначеному у п.1.2 та 6.6 основного договору та в додатку № 1 до основного договору, відбувається автоматично і не потребує укладання між сторонами будь-яких договорів про внесення змін до цих договорів та така зміна зобовязання є погодженою поручителем.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити з того, що в силу положень статей 509, 533, 638, 1054 ЦК відсутні підстави для визнання договору поруки недійсним через укладення після нього додаткових угод про надання чергового траншу.

Таким чином, видача ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» кредитних коштів приватному підприємству «Компанія «ОСОБА_3» декількома траншами згідно додаткової угоду № 1 від 5 листопада 2012 року до кредитного договору № 68-В/12/35/ЮО/К від 24 жовтня 2012 року та згідно додаткової угоди № 2 від 6 листопада 2012 року до кредитного договору 68-В/12/35/ЮО/К від 24 жовтня 2012 року в загальній сумі 1429313 доларів США, які не перевищують ліміт кредитної лінії, не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя, відповідача у справі, оскільки поручителем погоджено відповідальність в загальному розмірі 1448000 доларів США по тілу кредиту.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не зявився в судові засідання 19.05.2015 року, 28.05.2015 року, 09.06.2015 року, 22.06.2015 року та не повідомив про причини неявки без поважних причин, оскільки доказів поважності причин неявки відповідача в судове засідання не надано, і не надав докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, то підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1, третя особа приватне підприємство «Компанія «ІнексУкрПаркет», про стягнення боргу за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Н. Ф. Теремецька