У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу Бенедюка Сергія Степановича, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», на рішення Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ПАТ «Про кредит Банк» звернулося до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення курсової різниці за кредитним договором, посилаючись на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 104 731,00 грн в межах вартості одержаного спадкового майна.

Враховуючи те, що кредитний договір було укладено у іноземній валюті, доларах США, а також те, що курс долара США у гривні у порівнянні з 19 лютого 2012 роком - днем смерті спадкодавця ОСОБА_4, значно зріс, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь курсову різницю за кредитним договором у розмірі 476 692,48 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість у розмірі 476 692,48 грн, яка складається із сум, що обраховані як різниця курсу гривні до доларів США станом на 19 лютого 2012 року та станом на 07 квітня 2014 року за невиконане зобов'язання по кредитним договорах. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оскаржуваним рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Бенедюк С.С., який діє в інтересах ПАТ «ПроКредит Банк», порушує питання про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишення в силі заочного рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року.

Разом з тим, заявник подав касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте у касаційній скарзі ним порушено клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони нараховані позичальнику за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Оскільки за життя позичальника курсова різниця не виникла, а тому вимога щодо її стягнення із спадкоємця є незаконною та не може бути задоволена судом.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Бенедюку Сергію Степановичу, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року.

Відмовити Бенедюку Сергію Степановичу, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова