АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2534/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/199/15 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Міщій О. Я.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - представника апелянта - ОСОБА_1

ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Гусятинського районного суду від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Копичинської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування рішення виконавчого комітету Копичинецької міської Ради народних депутатів від 16.05.1985 року про оформлення права власності на житловий будинок ,- ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Гусятинського районного суду від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету Копичинецької міської Ради народних депутатів від 16.05.1985 року про оформлення права власності на житловий будинок відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення Гусятинського районного суду від 10 грудня 2014 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування вимог посилається на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, а саме, не надано належної правової оцінки тому, що він не претендує на визнання права власності на будинковолодіння, а хоче його скасувати, оскільки воно було надане без його волевиявлення.

Апелянт в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення повістки.

У судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідачка апеляційну скаргу заперечила, рішення суду вважає законним.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

У відповідності до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що права позивача не порушені.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Рішенням виконавчого комітету Копичинецької міської ради від 16.05.1985 року вирішено оформити право власності на цілий житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 Відповідно до даного рішення, вищезазначений будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_6 головою стала його дружина ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Внаслідок смерті останньої двір припинив зв'язок колгоспу, а будинок в цілому перейшов онуку ОСОБА_4, як бувшому і останньому члену колгоспного двору. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності від 28.03.1962 року, свідоцтвом про смерть, довідкою колгоспу і актом обстеження від 14.10.1985 року. (а.с.3).

ОСОБА_4 12 серпня 2003 року подарував ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1497396 від 17.09.2003 року ОСОБА_2 є власником будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 1.03.2012 року рішення Гусятинського районного суду від 12 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_8 до Копичинецької міської ради, ОСОБА_4 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення Копичинецької міської ради від 16 травня 1985 року та скасування свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30 травня 1985 року, про поновлення строку позовної давності скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

Даним рішенням встановлено , що «..у справі відсутні докази про те, що будинок у АДРЕСА_1 у 1976 році по спадщині перейшов власність ОСОБА_7, а після смерті останньої у 1983 році увійшов до складу спадщини. Встановлено, що будинок відносився до майна колгоспного двору, останнім членом якого був ОСОБА_4

Рішенням виконавчого комітету Копичинської міської ради від 16 травня 1985 року вирішено оформити право власності на цілий житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 З даного рішення вбачається, що цей будинок належав колгоспному двору.

Відповідно до акту та Висновку про можливість реєстрації житлового будинку від 14 травня 1985 року, складених Чортківським міжміським бюро технічної інвентаризації (МЕТІ), житловий будинок в АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті головою двору стала ОСОБА_7 З часом з двору вибули дочка і зять ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ОСОБА_9, а залишились проживати голова двору ОСОБА_7 та її внук ОСОБА_4 У зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 двір перейшов її внуку ОСОБА_4

Встановлені обставини вказують на те, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, останнім членом якого був ОСОБА_4 і на якого правомірно після смерті голови двору було оформлено право власності.

Статтею 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування. Так, ч.3 визначеної норми встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки правомірно було оформлено право власності на апелянта.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що рішнння суду є незаконним, як безпідставні оскільки на підтвердження вказаних доводів апелян не надав належних та допустимих доказів, як того вимагає ст. 60 ЦПК України.

Статтями 10,11 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права скасування рішення виконавчого комітету Копичинецької міської Ради народних депутатів від 16.05.1985 року про оформлення права власності на житловий будинок, позивач в силу ст.10 ЦПК України був зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з обставин справи, досліджених доказів та вимог закону, розглянувши належним чином позовні вимоги, що обґрунтовано доводами судового рішення і не спростовується доводами апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги правового значення для вирішення справи не мають і не впливають на законність ухваленого рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,- УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук