Провадження № 22-ц/773/368/15 Категорія: 27 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю: відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ПАТ КБ "Приватбанк" подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Покликається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про виконання відповідачем зобов'язань перед банком.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила. Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причин неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2001 року відповідно до укладеного на один рік кредитного договору ОСОБА_1 отримала у ПАТ КБ "ПриватБанк" кошти на суму 5000 грн. зі сплатою 36,00 % за користування кредитом.

Звертаючись із позовом до суду позивач просить стягнути із відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань по даному договору, яка станом на 15.07.2014 року становить - 5026,50 грн.

Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Із умов укладеного кредитного договору вбачається, що пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення основного боргу по кредиту боржник зобов'язується виплачувати банку 72% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Проценти розраховуються виходячи з суми залишку заборгованості по простроченій сумі кредиту з дня виникнення простроченої заборгованості. Згідно із п. 2.7 кредитного договору у випадку порушення строків погашення процентів по кредиту боржник зобов'язується виплачувати банку пеню в розмірі 0,3% за кожен день прострочки від суми непогашеної заборгованості по процентах.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5) вбачається, що станом на 22.09.2004 року за кредитним договором ОСОБА_1 відсутнє сальдо простроченої заборгованості, а станом на 29.12.2004 року відсутнє нарахування відсотків на прострочену заборгованість.

Отже, судом встановлено, що станом на 29.12.2004 року за відповідачем не рахується заборгованість як по кредиту, так і по відсотках. А відповідно до п. 2.7 кредитного договору - нарахування пені проводиться за кожен день прострочки від суми непогашеної заборгованості по процентах .

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає, що позивач не надав доказів в підтвердження своїх доводів щодо нарахування пені по даному кредитному договору, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 218, 219 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: