РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2015 року с.м.т. Новотроїцьке

Новотроїцький районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

при секретарі - Голумбієвській С.Ф.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представників - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що є власником будинку АДРЕСА_1 Новотроїцького району, Херсонської області. В серпні місяці 2012 року домовився з відповідачами щодо їх проживання у вказаному будинку на невизначений час до першої вимоги. В серпні місяці 2014 року звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з вимогою про виселення, разом з тим, останні відмовились покидати будинок. Враховуючи, що такими діями відповідачі перешкоджають йому користуватись своїм майном, посилаючись на ст. 391 ЦК України, просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселити із зазначеного будинку АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав повністю, пояснив, що дійсно його місце проживання зареєстровано у спірному будинку, до жовтня місяця 2014 року він проживав у ньому разом з дружиною - відповідачкою по справі, вважає, що підстав для його виселення не має, оскільки проживає у будинку на законних підставах.

Представник відповідача за довіреністю - ОСОБА_4 також вважала, що доводи позивача безпідставні, просила відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання, що спірний будинок він придбав у батька позивача, разом з цим, у останнього не було оформлено право власності на будинок. Згодом, за домовленістю між ними, право власності на будинок було оформлено на позивача. Враховуючи, що він придбав будинок, вважав його своїм, дав згоду відповідачам по справі на проживання у ньому.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволеннючастково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, на підставі свідоцтва про право власності серії САС 941197 від 12 червня 2012 року, є власником будинку АДРЕСА_1 Новотроїцького району, Херсонської області. Зазначена обставина підтверджується вказаним свідоцтвом та витягом про державну реєстрацію прав за №34459741 від 12 червня 2012 року. За усною домовленістю позивач дав згоду на безоплатне проживання відповідачів у спірному будинку.

Договір про найм житла між сторонами не укладався. Відповідачі не являються членами сімї позивача. 13 листопада 2012 року та 20 серпня 2014 року у вказаному будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідно. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

В серпні місяці 2014 року позивач звернувся до відповідачів щодо їх виселення, разом з цим, останні відмовились.

З довідки Новотроїцького районного сектору управління державної міграційної служби за №28/128 від 11 лютого 2015 року вбачається, що позивач не давав згоди на реєстрацію ОСОБА_5, ОСОБА_2 у вищевказаному будинку.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,

дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Норми глави 2 цього розділу Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду до житлових відносин у приватному житловому фонді застосовуються у випадках, коли у главі 6 Житлового кодексу України є посилання на них або коли схожі житлові відносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 98 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи вище встановлені обставини справи, зокрема відсутність договору найму, те, що сторони не являються членами однієї сімї тощо, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є тимчасовими жильцями.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

За таких обставини, оскільки відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванням будинком - відмовляються добровільно виселитись, вимога останнього про виселення є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, вимога позивача про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зі змісту ч.1 ст. 99 Житлового кодексу України вбачається, що тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Таким чином, оскільки відповідачі не набули самостійного права користування житловим приміщенням (відсутній договір найму, не є членами сімї позивач), в задоволенні вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням має бути відмовлено.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6, оскільки вказані показання правового значення для вирішення спору не мають.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, з кожного з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі по 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 7,10,11, 15, 59, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 391 ЦК України, ст.ст. 98, 99, 150 Житлового кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 Новотроїцького району, Херсонської області.

Виселити ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 Новотроїцького району, Херсонської області.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 121 (сто двадцять одну) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 121 (сто двадцять одну) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко