АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/608/15 Справа № 205/661/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К. О. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНКОМСТРАХ" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2014 рокута ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3задовольнити частково, стягнувши з ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ" на користь позивача суму у розмірі 49 000 грн.; з ОСОБА_2 на користь позивача суму у розмірі 41 275 грн., розстрочивши виконання рішення для ОСОБА_2 на 36 місяців(а.с.189-194).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2014 рокучастково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд стягнув з ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ"на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 49 000 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 69 655 грн. грн.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Суд стягнув з ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 1593,27 грн. з кожного.

Також, суд стягнув з ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ"на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з проведенням висновку спеціаліста в розмірі 900 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив (а.с.182-185).

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_2посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.189-194).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.09.2013 року близько 16.30 год. у м. Дніпропетровську ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на зелений сигнал світлофору на регульованому перехресті вул. Столярова - вул. Набережна Леніна, виконуючи поворот ліворуч, не надала дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїла з ним зіткнення. Під час ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2013 року, ОСОБА_2, визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ", що підтверджується Полісом №АВ/9766077 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії полісу з 19.11.2012 року по 18.11.2013 року (а.с.115).

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником пошкодженого транспортного засобу автомобілю НОМЕР_2, 2007 року випуску (а.с.7).

19.09.2013 року ОСОБА_3 звернулася до страхової компанії "ІНКОМСТРАХ" з заявою про виплату страхового відшкодування у межах страхової суми, однак страхова компанія до сьогодні не провела виплату страхового відшкодування (а.с.9).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля №02/09/13-С від 01.11.2013 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_2 складає 94 297,89 грн. (а.с.13-20).

Як вбачається зі змісту полісу №АВ/9766077 в ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ", ліміт відповідальності становить 50 000 грн., а франшиза частина збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування, становить 1000 грн., тобто загальна сума відшкодування становить 49 000 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ "СК "ІНКОМСТРАХ" на користь позивача.

Також встановлено, що автомобіль НОМЕР_2 відремонтовано позивачем.

Згідно акту виконаних робіт № від 03.10.2013 року за поточний ремонт автомобіля НОМЕР_2 позивачем було сплачено 90 275 грн. (а.с.26, 109-110).

Крім того, позивачем було понесені наступні збитки: комп'ютерна діагностика - 600 грн., що підтверджується замовленням-нарядом №230 (а.с.27,108); комплексний ремонт дисків - 4100 грн., що підтверджується замовленням-нарядом від 03.10.2013 року (а.с.30).

Згідно акту виконаних робіт №4774 від 15.11.2013 року ТОВ "Аеліта Преміум", вартість запчастин, матеріалів склала 17 860 грн., яка була сплачена позивачем (а.с.113,114).

Також, у ТОВ "Аеліта Преміум" позивачем були придбані кронштейни та підсилювач бампера вартістю 5820 грн. (а.с.111).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.ст. 988,1167,1187,1188,1194 ЦК України, Закону України "Про страхування", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що реальні витрати понесені позивачем для відновлення пошкодженого в ДТП автомобілю складають 118 655 грн. і правомірно частково задовольнив позовні вимоги позивача, стягнувши з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає суму в розмірі 69 655 грн. (118 655 - 49 000).

Доводи ОСОБА_2 апеляційній скарзі про те, що 09.10.2013 року позивачка купила на ТОВ "Аеліта Преміум"підсилювач переднього бамперу та кронштейн, вартістю 5820 грн., а 11.10.2013 року купила на ТОВ ще один підсилювач переднього бамперу та кронштейн, вартістю 3320 грн., не можуть бути прийняти до уваги, оскільки згідно наряду від 09.10.2013 року (а.с.28, 111) позивачка внесла задаток у розмірі 2500 грн. за кронштейн та підсилювач переднього бамперу, а 11.10.2013 року придбала на ТОВ підсилювач переднього бамперу та кронштейн, вартістю 3320 грн. (а.с.111), що складає 5820 грн. (3320 грн. + 2500 грн.) /а.с.28/.

Посилання ОСОБА_2 апеляційній скарзі про те, що позивачка придбала три підсилювачі переднього бамперу та три кронштейна - безпідставні.

Доводи ОСОБА_2 апеляційній скарзі про те, що з товарного чеку не вбачається, що проводилася саме комп'ютерна діагностика автомобіля, спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_5, проводившего ремонт автомобіля, який пояснив, що в результаті діагностики було встановлено, що на більш великій швидкості у автомобіля з'являється вібрація.

Посилання ОСОБА_2 апеляційній скарзі на те, що ТОВ "Аеліта Преміум"встановила такі ж самі запчастини, що були встановлені ФОП ОСОБА_5, спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_6 та не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції.

Твердження ОСОБА_2 апеляційній скарзі про те, що вібрація не була наслідком ДТП, а була наслідком неякісного ремонту автомобіля, зносом деталей автомобілю або наслідком іншої дорожньо-транспортної пригоди, яка могла статися в період часу з 03.10.2013 року по 14.11.2013 року - безпідставні і нічим не підтверджені. В суді апеляційній інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пояснили, що виникнення вібрації пов'язане з ДТП, яке мала місце 16.09.2013 року.

Доводи ОСОБА_2 апеляційній скарзі про те, що позивачкою не підтверджено необхідність проведення ремонту задніх колісних дисків, як наслідок ДТП, не можуть прийняти до уваги, оскільки в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пояснили, що візуально при огляді автомобіля не можливо було встановити деформацію колісних дисків. Крім того, відповідачка не заперечувала проти того, що при ДТП від удару автомобіль позивачки задніми колесами вдарився об бордюр.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи в апеляційній скарзі про безпідставність стягнення судом на користь позивача відшкодування моральної шкоди, так як суд встановив факт спричинення такої шкоди пошкодженням майна позивача і його душевними переживаннями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і визначив розмір відшкодування з урахуванням характеру та ступеню спричинених моральних страждань.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати потерпілому спричинену шкоду матеріальну і моральну у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог відповідач суду не надав.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Суд встановив розмір спричиненої потерпілому матеріальної і моральної шкоди, обґрунтовано прийшов до висновку про захист порушеного права позивача, ухвалив правильне рішення, з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи питання ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду, колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 373 ЦПК України, вважає, що відповідачкою не надано доказів обставин, що утруднюють виконання рішення суду (хвороба боржника або членів сім'ї, відсутність присудженого в натурі, стихійне лихо тощо), а ті обставини, на які посилається ОСОБА_2, на думку апеляційного суду, не є винятковими випадками, що дають можливість для розстрочки виконання рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: