Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що у період з 12 січня 1996 року по 29 листопада 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1. Зазначена квартира зареєстрована на праві приватної власності на ім'я ОСОБА_2. ОСОБА_1 та двоє спільних дітей з ОСОБА_2, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають та зареєстровані в спірній квартирі. Тому позивач просить суд поділити спільну сумісну власність, а саме квартиру АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 та визнати відповідно за ОСОБА_2 право власності на ? частку вказаної квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, неодноразово просив відкласти судове засідання, справа слухається тривалий час та відкладається саме в зв'язку з неявкою відповідача, що є зловживанням своїм правом.

Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Пунктом 5 постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 1995 року № 20, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верхового Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов'язані зі спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю, кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність.

Як встановлено в судовому засіданні, у період з 12 січня 1996 року по 29 листопада 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с. 7, 16/.

На підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради за № 1561 від 15 липня 1999 року «Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку із закритою автостоянкою, офісами та інженерними спорудами по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1, в період, коли останні перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с. 8-9/. На підставі вказаного рішення 14 вересня 1999 року було видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру /а.с. 11/.

Спірна квартира зареєстрована Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності на ім'я ОСОБА_2 /а.с. 13-15/.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», роз'яснено, що поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно ст. ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що спірне майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час перебування останніми у зареєстрованому шлюбі та є спільним сумісним майном подружжя, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частині квартири АДРЕСА_1 яка складається з: 1-а кімната - 11,3 м.кв.; 2-а кімната - 16,4 м.кв.; 3-а кімната - 31,3 м.кв.; 4-а кімната - 43,6 м.кв.; кухня площею - 15,7 м.кв.; санузел - 5,0 м.кв.; туалет - 3,2 м.кв.; коридор - 3,1 м.кв.; передня - 33,1 м.кв.; кладовка - 3,0 м.кв., а усього загальною площею 165,7 м.кв. та житлова площа 102,6 м.кв..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61,76, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка складається з: 1-а кімната - 11,3 м.кв.; 2-а кімната - 16,4 м.кв.; 3-а кімната - 31,3 м.кв.; 4-а кімната - 43,6 м.кв.; кухня площею - 15,7 м.кв.; санузел - 5,0 м.кв.; туалет - 3,2 м.кв.; коридор - 3,1 м.кв.; передня - 33,1 м.кв.; кладовка - 3,0 м.кв., а усього загальною площею 165,7 м.кв. та житлова площа 102,6 м.кв..

Визнати за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка складається з: 1-а кімната - 11,3 м.кв.; 2-а кімната - 16,4 м.кв.; 3-а кімната - 31,3 м.кв.; 4-а кімната - 43,6 м.кв.; кухня площею - 15,7 м.кв.; санузел - 5,0 м.кв.; туалет - 3,2 м.кв.; коридор - 3,1 м.кв.; передня - 33,1 м.кв.; кладовка - 3,0 м.кв., а усього загальною площею 165,7 м.кв. та житлова площа 102,6 м.кв..

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2 (49044, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 (49044, АДРЕСА_1) понесені останньою судові витрати в розмірі 534,55 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова