Номер провадження 2/754/6786/15
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2015 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська В.П. про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

24.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів про визнання недійсними правочинів.

02.12.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, яка була подана до канцелярії суду його представником, в якій він просить в порядку забезпечення його позовних вимог накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, оскільки змістом його позову є недійсність правочинів, укладених відповідачами 13.10.2015 року стосовно квартири, яка належала йому на праві власності, без його відома і всупереч його інтересам, внаслідок чого відбулося незаконне відчуження його майна.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1/ причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; 2/ вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 3/ інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відсутність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

З урахуванням всього вище викладеного, вивчивши матеріали заяви поданої позивачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем при подачі заяви до суду не виконано вимоги ч. 4 ст. 151 ЦПК України, а саме не додано документу, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляється ухвала.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заву ОСОБА_1 подану до канцелярії суду 02.12.2015 року його представником ОСОБА_5 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська В.П. про визнання правочинів недійсними, - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя