Справа № 361/2732/15-ц
Провадження № 2/361/1554/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1. Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у порядку регресу
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28 лютого 2012 року о 08 год. 00 хв. в с. Перемога Броварського району по вул. Будьоного, 1, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечну швидкість руху, у результаті чого виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 350 грн.
На час дорожньо-транспортної події між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Лафорт» укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ /0053424 від 03.12.2011 року, згідно з яким застраховано цивільну відповідальність останньої перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Ленд Ровер» д. н. з. АА 7537 СХ.
Потерпіла особа звернулася до ПрАТ «СК «Лафорт» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 всупереч ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди не зверталася, ПрАТ «СК «Лафорт» після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до страховика.
01.07.2013 року між товариством та ПрАТ СК «Лафорт» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявилася, подала клопотання про розгляд даної справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не зявилася, про день і час розгляду даної справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи у її відсутності до суду не надходила.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1191 ЦК України також передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Судом встановлено, що 28.02.2012 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечну швидкість руху, у результаті чого виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.03.2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 350 грн.
Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань - чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи вбачається, що на час дорожньо-транспортної пригоди між ПрАТ «СК «Лафорт» та ОСОБА_1 діяв договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ /0053424 від 03.12.2011 року, згідно з яким застраховано цивільну відповідальність останньої перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Ленд Ровер» д. н. з. АА 7537 СХ.
15.05.2012 учасник ДТП ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про отримання страхового відшкодування.
З матеріалів справи також вбачається, що 01.07.2013 року між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК «Лафорт» укладено договорі про надання фінансових послуг факторингу, згідно з яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобовязується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобовязаннями, що перейшли до клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування.
Згідно із реєстром вимог, що позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1
Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, а зобов'язання невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу передбачене пп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 вищезазначеного закону.
Правовою позицією ВСУ викладеною у справі № 6-1цс14 від 12 лютого 2014 року, встановлено, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.
Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Так, при розгляді даної справи по суті безспірно встановлено, що відповідач свого обовязку щодо невідкладеного направлення повідомлення про настання ДТП, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди та письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконала. Будь-яких заперечень по суті даного позову стороною відповідача надано не було. На думку суду, позивач має право регресної вимоги до відповідача про стягнення суми фактично сплаченого страхового відшкодування, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд приходить до вимог ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З цих підстав, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача судового збору в розмірі 376,46 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко