Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/415/15-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко З. Б.
Категорія 47 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Якухно О.М.

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» до ОСОБА_2, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана», про визнання недійсним договору оренди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» (далі - ТОВ «Украгроінвест Холдинг») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому (після їх уточнення) просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,25 га, який укладений 01.08.2014 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (далі - ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана»). Позов обґрунтовувався тим, що 03.05.2006 року на вказану земельну ділянку оформлено договір оренди між сторонами по справі, який продовжено угодою від 25.12.2009 року на 10 років. Укладення нового договору порушує їх права.

Ухвалою Ружинського районного суду від 07.05.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана».

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27 липня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,25 га, укладений 01.08.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана», зареєстрований реєстраційною службою Ружинського районного управління юстиції Житомирської області про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, вчинено запис № 15587585 від 04.09.2014 року.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що Центр державного земельного кадастру не мав повноважень на реєстрацію договорів оренди землі у 2006 та 2009 роках.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечує у задоволенні скарги з підстав належної реєстрації договорів оренди та відсутності вимог при визнання їх недійсними або нікчемними з цих підстав.

Представник третьої особи підтримує апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 є власником земельної ділянки площею 3,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області (а.с.86).

03.05.2006 року між ТОВ «Украгроінвест Холдинг» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 3,25 га строком на 5 років, який зареєстровано 01.10.2006 року у Державному реєстрі земель Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 58 (а.с.7-10).

25.12.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду, якою збільшено строк дії договору оренди до 10 років. Дана угода також зареєстрована 25.12.2009 року у Державному реєстрі земель Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 74 (а.с.12).

Вказані обставини також підтверджуються Книгами записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а.с.54-56).

01.08.2014 року ОСОБА_2 уклала договір оренди на спірну земельну ділянку з ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана» строком на 5 років, зареєструвавши його 29.08.2014 року у реєстраційній службі Ружинського районного управління юстиції Житомирської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.4, 80-89).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з посиланням на ст.125 ЗК України, ст.ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.202, 204 ЗК України, в редакціях на час виникнення спірних правовідносин, правильно виходив з того, що між ТОВ «Украгроінвест Холдинг» та ОСОБА_2 існують договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, договори по яким зареєстровані у Державному реєстрі земель, і строк дії яких не закінчився у 2014 році, а тому укладенням договору оренди від 01.08.2014 року були порушені права орендаря - ТОВ «Украгроінвест Холдинг».

Доводи представника відповідача щодо недійсності або нікчемності договорів від 03.05.2006 року та 25.12.2009 року у зв'язку із їх реєстрацією не уповноваженим органом, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 31.10.2012 року та постанову Вищого адміністративного суду України від 20.04.2010 року, предметом спору яких було наявність повноважень у Державного комітету по земельним ресурсам затверджувати наказом № 174 від 02.07.2003 року Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель та наказом № 43 від 04.05.1999 року Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про оренду землі» (в редакціях на час укладення договору від 03.05.2006 року та додаткової угоди від 25.12.2009 року) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Статтею 202 ЗК України (в редакціях на час укладення договору від 03.05.2006 року та додаткової угоди від 25.12.2009 року) встановлено, що Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно із ст.204 ЗК України державний земельний кадастр ведеться уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Порядок ведення державного земельного кадастру встановлюється законом.

Станом на 2006 та 2009 роки питання державної реєстрації прав на земельну ділянку також регулювалося Указом Президента України № 134/2003 від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» та постановою Кабінету Міністрів України № 1088 від 17 липня 2003 року «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» (втратила чинність з 01.01.2013 року), якими питання реєстрації договорів оренди земельних ділянок та ведення Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно у складі державного земельного кадастру покладено на Державний комітет України по земельних ресурсах, визначено адміністратором Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно державне підприємство "Центр державного земельного кадастру".

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1088 від 17 липня 2003 року (з послідуючими змінами) передбачено, що до створення Державного реєстру прав

на землю та нерухоме майно Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них шляхом внесення записів про реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 135 від 23.05.2003 року «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» установлено, що з 1 липня 2003 року здійснюється державна реєстрація земельних ділянок, прав на них і переходу прав (трансакцій) центром державного земельного кадастру.

Зазначені нормативні акти не суперечать вимогам ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції станом на 2006-2009 роки), згідно якої систему органів державної реєстрації прав складають

центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, створена при ньому державна госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав.

Державна реєстрація прав проводиться місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі.

Отже, станом на час укладення договору від 03.05.2006 року та додаткової угоди від 25.12.2009 року Законами України «Про оренду землі», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та ЗК України було встановлено обов'язкову реєстрацію договорів оренди місцевим органом реєстрації, яким визначено центр державного земельного кадастру та його відділення на місцях в складі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів - Державного комітету України по земельних ресурсах.

Також, законом встановлено порядок реєстрації договорів оренди землі шляхом внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що договір оренди землі від 03.05.2006 року та додаткова угода від 25.12.2009 року є укладеними, оскільки пройшли державну реєстрацію визначеним законом місцевим органом державної реєстрації прав шляхом внесення запису в Державний реєстр земель (книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі), а тому порушення прав ТОВ «Украгроінвест Холдинг» є доведеним.

Встановлення судовими рішеннями перевищення Державним комітетом України по земельних ресурсах своїх повноважень при затвердженні Тимчасового порядку та Інструкції не спростовує факту належної реєстрації договорів оренди та додаткової угоди.

В той же час, суд не врахував вимоги ст.ст.26, 30 ЦПК України, згідно яких у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Права сторін закріплено у ст.31 ЦПК України.

Належними відповідачами у спорах про недійсність договору є інша сторона договору, якщо позов подається стороною договору, або сторони договору, якщо він оспорюється іншою заінтересованою особою.

Позивачем заявлена вимога про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана», однак відповідачем у справі зазначено лише одну сторону договору.

Оскільки рішенням суду вирішено питання про права та обов'язки ПАТ «Технологічна аграрна компанія об'єднана», яке не було залучено до участі у справі як відповідач, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучення до участі у справі сторони процесу, допущене судом першої інстанції порушення норми процесуального права, а саме ч.4 ст.10 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» до ОСОБА_2, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана», про визнання недійсним договору оренди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: