У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за поданням відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області звернувся до суду із поданням, у якому просив визначити частку боржника ОСОБА_5 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

В обґрунтування подання зазначав, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 боргу на загальну суму 351 226 грн 01 коп. Боржник добровільно вказане рішення не виконує. В результаті проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника майна та коштів, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено. Однак ОСОБА_5 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, якій згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності належать житловий будинок і земельна ділянка, які знаходяться по АДРЕСА_1. Таким чином, указане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, у якому ОСОБА_5, виходячи з презумпції рівності часток подружжя у спільному майні, належить Ѕ його частина.

Ураховуючи викладене, державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2014 року, подання відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області задоволено частково. Визначено, що ОСОБА_5 належить Ѕ частка у спільно нажитому майні подружжя, а саме: в незавершеному будівництвом житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано 1 лютого 2012 року Надвірнянською міською радою Івано-Франківської області.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові ухвали та відмовити у задоволенні подання.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що подання відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області підлягає задоволенню, керуючись при цьому нормами ст. 60 СК України, ст. ст. 368, 370 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 379 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко