АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/4534/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1021/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Матковської Л.О.,

суддів: Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі: Бондарі О.В.,

за участю: позивачки та представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції за участю третьої особи Служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації про визнання спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання права власності на 1/2 частку спільної сумісної власності подружжя та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки та представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

06 березня 2014 року ОСОБА_3 звертаючись до суду із вказаним вище позовом та з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог зазначала, що з 22.09.2001р. перебувала із відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №1413. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення Лісовогринівецької сільської ради №22 від 30.04.2010р. ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,25га. за адресою АДРЕСА_1,

_______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Заворотна О.Л. Провадження № 22-ц/792/1021/15

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 48

Хмельницького району, Хмельницької області. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням виконкому Лісовогринівецької сільської ради від 27.11.2009р. погоджено забудовнику ОСОБА_1 здійснювати будівництво житлового будинку за вказаною вище адресою, після чого позивач та відповідач спільною працею та за рахунок сумісних коштів у період з 2009р. по 2013р. здійснювали будівництво житлового будинку, а фактично з 2011 року будинок придатний для проживання, але не введений в експлуатацію. В подальшому стосунки подружжя погіршились, а 21 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_1 подарував своїй матері ОСОБА_2 земельну ділянку, на якій побудовано спірний житловий будинок. При цьому у пункті 1.8 договору ОСОБА_1 зазначив неправдиві дані, стосовно того, що особи, які б могли претендувати на дану ділянку та майно на ній - відсутні, хоча на ділянці вже було збудовано житловий будинок в якому проживала позивачка разом з дітьми. Пізніше ОСОБА_2 подала до інспекції архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок будівельних робіт і згодом декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на житловий будинок, а в вересні 2014 року отримала свідоцтво про право власності. Позивач вказує, що вона та відповідач ОСОБА_1 набули права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок, у зв'язку з чим з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати незаконним рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1. Визнати недійсним свідоцтво від 19.09.2014року серія НОМЕР_1, видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1. Визнати житловий будинок загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя - житлового будинку загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1.

10 червня 2014 року третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності, в якому зазначала, що будівництво спірного житлового будинку здійснювалось виключно нею та за належні їй гроші. Вказує, що її син ОСОБА_1 отримав дозвіл на початок будівництва по АДРЕСА_1, але через брак коштів до будівництва так і не приступив. При цьому ОСОБА_4 також мав намір побудувати на земельній ділянці будинок, у зв'язку з чим ще в 2006 році побудував фундамент. В 2012 році ОСОБА_2 вирішила побудувати будинок в АДРЕСА_1, у зв'язку з чим її син подарував їй належну йому на праві особистої власності земельну ділянку, також ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4. будівельні матеріали в 2013 році, в цьому ж році отримала будівельний паспорт та подала повідомлення про початок будівельних робіт. Після закінчення будівельних робіт, вона подала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. У зв'язку з цим, ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження із позовом ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1, індексний номер НОМЕР_2 від 19.09.2014р., прийняте державним реєстратором Росновською Н.В. Визнано недійсним свідоцтво від 19.09.2014року серія НОМЕР_1, видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1. Визнано житловий будинок загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя - житлового будинку загальною площею 85,5кв.м., житловою площею 51кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 121,80грн. з кожного. В задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовити та задоволити позов ОСОБА_2 Посилається на те, що спірний житловий будинок побудований під час шлюбу за рахунок спільних коштів, не відповідає дійсності і є намаганням отримати житло за чужий рахунок. Вказує, що вони проживали в самочинно збудованій літній кухні на суміжній із подарованою його матері земельній ділянці. Зазначає, що не може підтверджувати її вимоги облікова картка об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015р.р. за НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, погосподарської книги, оскільки позивач в силу своїх службових обов'язків була уповноважена вносити записи в дану книгу.

В апеляційній скарзі третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовити та задоволити її позовну заяву. Посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що ст.331 ЦК України не передбачає можливості виникнення права власності чи майнового права на новостворене нерухоме майно за рішенням суду. Апелянт стверджує, що судом не було надано належної правової оцінки та не з'ясовано обставин того, яка ступінь готовності об'єкта до експлуатації була досягнута. Не погоджується з твердженням суду про те, що відсутні підстави вважати спірний будинок самочинно побудованим. Зазначає, що будинок був незавершеним самочинним будівництвом, а за загальним правилом, особа яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони з 22.09.2001року по 30.04.2014року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №1413. Від шлюбу вони мають двох синів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

26.11.2009 року ОСОБА_4 подав до Лісогринівецької сільської ради заяву в якій погодився на приватизацію його двоюрідним братом ОСОБА_7 земельної ділянки, яка перейшла в користування ОСОБА_4. від ОСОБА_8. за адресою АДРЕСА_1, а рішенням виконкому Лісовогринівецької сільської ради від 27.11.2009р. погоджено забудовнику ОСОБА_1 здійснювати будівництво житлового будинку за вказаною вище адресою.

Рішенням Лісовогринівецької сільської ради №22 від 30.04.2010р. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд було передано вже у власність земельну ділянку площею 0,25га. за цією ж адресою.

Під час сумісного проживання за рахунок спільних коштів у період з 2009 по 2013 роки подружжя здійснювало будівництво житлового будинку, а з 2010 року будинок був придатний для проживання, але не введений в експлуатацію.

Протягом 2010р.-2013р. подружжя разом з дітьми проживало у вказаному будинку.

Лісовогринівецькою сільською радою в погосподарській книзі за 2011-2015 роки заведено облікову картку об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 року за НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, головою домогосподарства зазначений ОСОБА_1

Факт проживання подружжя ОСОБА_1 в спірному будинку підтверджується показами свідків, які були допитані судом першої інстанції, договором про надання послуг з газопостачання від 09.03.2011р. де споживачем природного газу за вищевказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_1, договором про користування електричною енергією з липня 2010р. по квітень 2014р. де користувачем також був ОСОБА_1, довідкою Лісовогринівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 04.12.2014р. №52 де зазначено, що згідно записів у класних журналах, в період з 2010 по 2013 навчальний рік, місце проживання учнів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 АДРЕСА_1, а також довідкою Лісовогринівецької сільської ради від 04.12.2014 року №1025 виданої ОСОБА_3 відповідно до якої в період з листопада 2010 року до березня 2013 року вона дійсно проживала за вказаною адресою.

Крім цього, за адресою АДРЕСА_1 протягом 2012-2014р. у зв'язку із конфліктними ситуаціями між подружжям ОСОБА_1 неодноразово проводились перевірки заяв працівниками Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області. Згідно матеріалів перевірки сторони вказували місце проживання за цією ж адресою.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 21.02.2013р. ОСОБА_1 без відома дружини подарував земельну ділянку площею 0,25га., що розташована за адресою АДРЕСА_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд своїй матері ОСОБА_2, не зазначивши в договорі, що на вказаній земельній ділянці збудований будинок.

28.02.2013р. ОСОБА_2 отримала будівельний паспорт на житловий будинок та гараж з господарськими приміщеннями за цією ж адресою, а 08.04.2013р. подала до інспекції ДАБК повідомлення про початок виконання будівельних робіт - будівництва житлового будинку та господарських споруд. 13.05.2014р. інспекцією ДАБК в Хмельницькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - одноповерхового житлового будинку, загальною площею 85,5кв.м., житловою 51,0кв.м., що розташований в АДРЕСА_1.

19.09.2014р., під час розгляду даної цивільної справи та в період дії ухвали суду від 12.03.2014р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва - спірний житловий будинок, ОСОБА_2 зареєструвала в реєстраційній службі Хмельницького міськрайонного управління юстиції право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 85,5кв.м., жилою площею 51,0кв.м. та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер НОМЕР_4.

Давши належну оцінку доказам по справі, суд прийшов до правильного висновку про те, що об'єкт нерухомості - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, індексний номер НОМЕР_4 фактично побудований подружжям ОСОБА_1, є їх спільною сумісною власністю і позивачка має право на 1/2 його частину та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3, відмовивши в позові ОСОБА_2

Доводи апеляційних скарг про те, що будівництво житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 проводилось ОСОБА_2, за її кошти спростовуються наведеними вище обставинами та доказами, які свідчать, що на момент дарування їй земельної ділянки будинок був побудований подружжям, яке разом з дітьми тривалий час проживало в ньому, користувалось комунальними послугами.

З робочого проекту газифікації житлового будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, технічних умов датованих 15.07.2010р. вбачається, що розроблявся план газопроводу до вже збудованого житлового будинку.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм цивільно-процесуального законодавства при вирішенні питання про прийняття збільшених позовних вимог, які подавала ОСОБА_3 не свідчать про те, що це вплинуло на вирішення спору.

Доводи скарги ОСОБА_1. про те, що всупереч його волі він наділений правом власності є безпідставними, оскільки суд, захистивши права ОСОБА_3 визнав за нею право власності на 1/2 частину об'єкта нерухомості і жодним чином не зобов'язував ОСОБА_1. реєструвати за собою таке право.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи всі обставини справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів погоджується з ухваленим рішенням суду і не вбачає підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська