Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Лисенко Л.І. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 334/739/13
24 лютого 2015 року Справа № 22ц/778/ 690/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про спростування недостовірної інформації та стягнення маральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі-Банк) про спростування недостовірної інформації та компенсації моральної шкоди, посилаючись на те, що 05 вересня 2013 року у громадському місці - на стінах під'їзду № 1 житлового будинку АДРЕСА_1, відповідачем були вивішені плакати з його фотографією в яких розповідалось про його причетність до шахрайства та злісне ухилення від виконання договірних зобов'язань. Поширена таким чином інформація могла викликати у мешканців будинку та громадян враження про його причетність до неправомірної поведінки та сприйматись негативного щодо нього. Тому покликав суд зобов'язати Банк спростувати поширені відомості та відшкодувати нанесені йому моральні втрати на суму 5 000 грн..

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2014 року позовні вимоги задоволені частково. Суд стягнув на користь заявника 2500 грн. на відшкодування моральних збитків завданих поширенням недостовірної інформації та зобов'язав відповідача спростувати неправдиві відомості у спосіб аналогічний розповсюдженню.

У скарзі Банк прохав скасувати рішення суду першої інстанції і відхилити заявлені вимоги, вказуючи на те що суд неправильно застосував норми матеріального права, невірно визначив обставини справи, а тому порушив норми процесуального закону.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції, у разі невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування матеріального права.

Як видно із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у вересні 2013 року, на стінах під'їзду № 1 житлового будинку АДРЕСА_1 були вивішені (розклеєні) плакати з фотографією позивача та письмовим текстом: "Шахрай ОСОБА_1 за ухилення від виконання договірних зобов'язань Вас розшукує кредитор. Для уникнення звернення до міліції з приводу притягнення вас до кримінальної відповідальності за скоєння шахрайства (за ст.191 КК України) негайно зв'яжіться з кредитором за тел. для перемовин в особистому порядку або сплатіть борг " (а.с.71).

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно зі ст. 47 Закону України "Про інформацію" відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні, зокрема, у поширені недостовірної інформації, яка ганьбить честь і гідність особи.

Пунктом 18 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 роз'яснено, що згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

З огляду на викладене, на заявника покладено обов'язок довести факт поширення негативних відомостей саме відповідачем.

Заявник та суд першої інстанції вважали, що факт розповсюдження недійсної інформації закріплений змістом плакату на якому зображений загальновідомий логотип комерційного банку "Приватбанк".

Суд наголошує, що поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Отже позивач мав довести, що плакати про які він говорить у позові були вивішені саме банківською установою відповідача.

Натомість, у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили, що саме Банк, у названий спосіб, розповсюдив негативну інформацію щодо заявника.

Висновки суду першої інстанції та аргументи заявлених вимог зроблені на припущеннях.

З урахуванням викладеного, не має законних підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені заявлених вимог у цій справі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на відшкодування судових витрат пов'язаних з оплатою судового збору - 121 грн. 80 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: