Справа № 167/1019/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Провадження № 22-ц/773/40/15 Категорія: 34 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача Коцюби О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Волинська нафтогазова компанія» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди за апеляційною скаргою позивача ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» на рішення Рожищенського районного суду від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рожищенського районного суду від 17.11.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач - ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли правовідносини у зв'язку із заподіянням майнової шкоди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» є власником АЗС «Аветра» в с. Копачівка Рожищенського району Волинської області (а.с. 7).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 17.04.2014 року ОСОБА_4 знаходився в с. Копачівка біля АЗС «Аветра», нецензурно висловлювався в адресу працівників АЗС, фарбував червоною фарбою бензоколонки.

Та обставина, що неправомірні дії відповідача полягали у нецензурному висловлюванні та фарбуванні бензоколонок червоною фарбою підтверджується також і заявою ОСОБА_5, висновком про результати звернення громадян від 19.04.2014 року (а.с. 5).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, обов'язковими підставами для настання такої відповідальності є наявність протиправної поведінки (дії, бездіяльності) та безпосередній причинний зв'язок між такою поведінкою і завданою шкодою та наявність вини заподіювача шкоди. Вина заподіювача шкоди презюмується. Оскільки ОСОБА_4 не подав доказів про заподіяння шкоди не з його вини, вимоги про відшкодування шкоди є підставними.

Разом з тим, згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Способом відшкодування матеріальної шкоди, завданої фарбуванням майна та обладнання позивач обрав стягнення на його користь вартості нового обладнання та виконання робіт, необхідних для його встановлення. Проте, позивач не довів, належними та допустимими доказами реальної вартості пошкодженого обладнання.

Розмір заподіяних збитків визначено позивачем на підставі довідки-розрахунку, у якій позивачем вказано вартість нового обладнання та вартість робіт щодо заміни облицювального обладнання (а. с.4).

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги цю довідку, оскільки в ній не зазначено, на підставі яких документів вона видана, що послугувало підставою визначення вартості майна.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представнику позивача роз'яснено право подати належні докази щодо реальної вартості пошкодженого майна та надано час для подання таких доказів.

Однак, в дане судове засідання представником позивача не подано суду бухгалтерських документів щодо балансової вартості майна та обладнання або ж накладних, чеків, інших документів заводу (фірми) виробника щодо вартості такого обладнання, переліку і вартості кожної із виконаних робіт.

Відповідно до ч. І ст. 10, ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вимог положень вказаного закону, ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» не довела належними доказами однієї із обставин, яка підлягає з'ясуванню при розгляді вказаного спору - розміру заподіяних збитків.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Наданий позивачем Договір на виконання робіт в розумінні ст. 58 ЦПК України є неналежним доказом, оскільки в ньому не зазначено правових підстав визначення реальної вартості пошкодженого майна, переліку робіт та їх вартості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не дають підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська нафтогазова компанія» відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду від 17 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: