Справа №577/1090/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Лебедько М. М.
Номер провадження 22-ц/788/1089/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області, Конотопський міськрайонний центр зайнятості,

про встановлення факту трудових відносин між фізичною особою і роботодавцем, -

в с т а н о в и л а:

26 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезгаданим позовом обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14 жовтня 2014 року без офіційного оформлення перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 і виконував роботу водія автомобіля КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 по перевозці буряків на цукровий завод у м. Бахмач Черніговської області.

24 жовтня 2014 року під час керування автомобілем на автодорозі "Конотоп-Батурин" неподалік с. Вирівка Конотопського району трапилась технічна несправність, його батько зупинив транспортний засіб, почав його ремонтувати, але отримав тілесні ушкодження у вигляді опіків 20-30% тіла і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в опіковому віділенні Сумської обласної клінічної лікарні.

Посилаючись на такі обставини, ОСОБА_3 просив встановити факт перебування його батька, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 з 14 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт перебування ОСОБА_6, 1957р. народження, уродженця с. Тернівка Конотопського району Сумської області померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 з 16 жовтня 2014 року по момент нещасного випадку 24 жовтня 2014 року в якості водія автомобіля КАМАЗ.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області (далі - Фонд) посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Всі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що оскільки трудовий договір між ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 письмово не укладався та не був зареєстрований у державній службі зайнятості відповідно до ст. 24-1 КЗпП України, то відсутні підстави і для встановлення факту трудових відносин.

У судовому засіданні представник Фонду ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_3 заперечував проти них, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Відповідачі фізичні особи-підприємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично погоджувались з оскаржуваним рішенням.

Представник Конотопського міськрайонного центру зайнятості в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи центр зайнятості повідомлено належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції по суті правильно виходив з того, що 24 жовтня 2014 року під час керування ОСОБА_6 автомобілем КАМАЗ, який йому передала фізична особа-підприємець ОСОБА_4, неподалік с. Вирівка Конотопського району, з автомобілем сталася технічна несправність. Під час ремонту автомобіля трапився нещасний випадок, у результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді опіків 20-30% тіла. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер у віці 57 років.

За фактом травмування ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що факт перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 підтверджується тим, що трудовий договір між сторонами вважається укладеним, оскільки працівник був допущений до роботи (працював водієм грузового автомобіля КАМАЗ номерний знак НОМЕР_1 по перевозці сільськогосподарської продукції) та виконував її до моменту смерті.

Вказане також підтверджується журналом реєстрації інструктажів по охороні праці та техніки безпеки, згідно якого 22 жовтня 2014 року з ОСОБА_6 такий інструктаж був проведений.

Також суд зазначив, що сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 і працював водієм грузового автомобіля КАМАЗ номерний знак НОМЕР_1 по перевозці сільськогосподарської продукції. Офіційно трудові відносини між сторонами не були оформлені.

Проте, погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог закону не дотримався.

Так, відповідно до вимог ст. 24-1 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин між ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, у разі укладення трудового договору між фізичною особою та працівником, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 заяву про укладення трудового договору з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не писав. У центрі зайнятості такий договір не реєструвався, що підтверджується листом Конотопського міськрайонного центру зайнятості від 05 червня 2015 року №854/04 (а.с. 154). Крім того, копії такого трудового договору не було надано відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області. Відповідачкою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не сплачувалися страхові внески до Фонду за ОСОБА_6, як найманого працівника.

Не вносилися такі записи і в трудову книжку ОСОБА_6 та за життя ці обставини він не оспорював.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнавали ту обставину, що ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та не визнавали позов в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України.

Згідно пояснень фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, які вона давала під час розслідування нещасного випадку з ОСОБА_6, останній звернувся з проханням взяти його на роботу водієм автомобіля КАМАЗ. На запропоноване йому 20 жовтня 2014 року офіційне оформлення трудових відносин між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 він відповів, що поки не треба так, як йому запропонували іншу роботу і що через тиждень роботи надасть відповідь щодо офіційного працевлаштування. (а.с. 132).

За таких обставин, суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав вважати, що між ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладався трудовий договір та задовольняти позовні вимоги.

Висновок комісії управління Держгірпромнагляду України в Сумській області щодо розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 24 жовтня 2014 року з водієм фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та обставини зазначені в акті №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом ОСОБА_6 від 10 квітня 2015 року, про те, що нещасний випадок з водієм фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_6 стався під час виконання трудових обов'язків, тому пов'язаний з виробництвом і по ньому складається акт за формою Н-1 (а.с. 129-140), за встановлених обставин не є належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки ґрунтуються на оскаржуваному рішенні, яке не набрало законної сили, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення норм матеріального та процесуального права (п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України) з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області задовольнити.

Скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області, Конотопський міськрайонний центр зайнятості, про встановлення факту трудових відносин між фізичною особою і роботодавцем.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -