Справа № 524/3920/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.15 року

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Рибалка Ю.В.

При секретарі - Никифоренко А.А.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Норець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття арешту з майна, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття арешту з майна, зобов'язання вчинити дії.

Представник позивача ОСОБА_1 вказувала, що 06 квітня 2004 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист № 2- 7923 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь КФ ВАТ «Полтаваобленерго». 29 жовтня 2004 року постановою державного виконавця Автозаводського ДВС Кременчуцького МУЮ Ульягич І.І. накладено арешт на майно ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача зазначала, що накладений арешт перешкоджає позивачу ОСОБА_3 розпоряджатися на власний розсуд належним їй майном, а саме 1/4 квартири за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Норець М.В. проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити. Посилалась на те, що орган виконавчої служби не є належним відповідачем у справі, а тому вважає позов у частині вимог до Автозаводського ВДВС КМУЮ невмотивованим та безпідставним.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справ, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом достовірно встановлено, 06 квітня 2004 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано виконавчий лист № 2- 7923 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь КФ ВАТ «Полтаваобленерго». 29 жовтня 2004 року постановою державного виконавця Автозаводського ДВС Кременчуцького МУЮ Ульягич І.І. накладено арешт на майно ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_1.

Вказане обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 15.11.2005 року за реєстровим № 1469545. Те, що квартира, за адресою АДРЕСА_2, на яку накладений арешт, ? частина якої належить саме позивачу, підтверджує додана до матеріалів позовної заяви копія свідоцтва про право власності на житло. Позивачем виконані усі боргові зобов'язання перед КФ ВАТ «Полтаваобленерго», що підтверджується відповідним листом № 484 від 11.02.2015, який доданий до матеріалів позовної заяви.

Виконавче провадження, у рамках якого накладено арешт на квартиру знищено, що підтверджується відповідним актом ВДВС, який міститься в матеріалах справи. Тому відповідач не має можливості самостійно зняти арешт з майна.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про судоустрій України» гарантовано право кожному захищати свої права та інтереси в суді.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно за ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на квартиру за адресою АДРЕСА_2 порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Крім того, суд вважає, що вимога про зобов'язання відповідача внести відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про зняття заборони відчуження на нерухоме майно - ? частину квартири АДРЕСА_1 не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що відповідачем порушено її право, а саме відмовлено у виконанні рішення суду про зняття арешту на майно.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 317,319, 321 ЦК України, ст. 50, 60, 59 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 114,154, 209, 213, 215 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати заборону відчуження на нерухоме майно (арешт) - 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Рибалка