Справа № 362/444/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О.О.
Провадження № 22-ц/780/4733/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 38 17.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Коцюрби О.П.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3про усунення її від права на спадкування щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року їхнього батька ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті останнього відкрилася спадщина, заяву про прийняття якої позивач подав до нотаріальної контори у визначений законом строк.

Крім позивача ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом.

Разом з тим, за життя ОСОБА_4 відносини між ним та його донькою не були надто близькими, вони майже не спілкувалися через те, що відповідач та її мати не бажали цього робити, хоча ОСОБА_4 іноді заїжджав до доньки, щоб поздоровити її зі святом, на чому їх спілкування обмежувалося.

З 2002 року ОСОБА_4 постійно хворів, а з 01.06.2012 року отримав інвалідність 3-ої групи довічно. Через тяжку хворобу батько потребував постійного лікування, піклування та матеріальної допомоги, а останні два тижня свого життя перебував у безпорадному стані. Враховуючи те, що відповідач знала про стан здоров'я свого батька, проте свідомо ухилялася від надання йому допомоги, її має бути усунено від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області повторно 26 вересня 2014 року, актовий запис № 395 (а.с.4).

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 - діти померлого ОСОБА_4 (а.с.5, 39), подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Враховуючи викладене, рішення про усунення від права на спадкування за законом приймається лише у тому випадку, коли мають значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем ОСОБА_2, всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що його батько ОСОБА_4 звертався за допомогою до відповідача ОСОБА_3, яка, усвідомлюючи свій обов»язок та маючи можливість надавати батьку таку допомогу, умисно ухилялась від її надання.

Враховуючи недоведеність позивачем підстав застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в позові.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування судового рішення, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :