Номер провадження 2/243/5907/2015
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 листопада 2015 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Геєнко М.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності,-

встановив:

27 листопада 2015 року у провадження Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що подана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, якою передбачено, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру та до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, виходячи з такого.

Відповідно до пунктів 10, 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 (далі Постанова №10), подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

При зверненні до суду з дійсним позовом, позивачем заявлено вимоги майнового характеру (1) визнати право власності на житлову квартиру, 2) визнати право власності на депозитний вклад та вклад рахунок). Відповідно, кожна вимога у дійсному позові підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 п.2 ст. 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна.

Позивач, у своїй позовній заяві вказує ціну позову 54 000 грн. 00 коп. Проте, з чого виходив позивач у даному конкретному випадку, встановити не має можливості. Матеріали справи не містять жодного документу, який би вказував на вартість спірної квартири. Зазначена сума у 54 000 грн. вочевидь не є актуальною на час звернення до суду листопад 2015 року.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на депозитний вклад в АТ «Ощадбанк» відповідно до договору № 122765004 на вклад «Депозитний» від 12 листопада 2013 року, та вкладу в АТ «Ощадбанк» рахунок № 21506.

Проте, така заявлена вимога є некоректною з огляду на таке.

Цивільно-правовий договір банківського вкладу (депозиту) виникає з приводу передачі вкладником грошової суми (вкладу) банку в національній грошовій одиниці чи іншій валюті.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Отже, готівкові кошти є речами, а тому можуть бути обєктом права власності.

Безготівкові кошти на банківському депозитному вкладі є не речами, а свідченням зобовязального права вимоги вкладника до банку.

Отже, в такому випадку право власності не може бути визнано на депозитний вклад без зазначення конкретної суми такого вкладу. У даному випадку може йти мова про визнання в порядку спадкування права вимоги вкладника до банку, що належала спадкодавцю на момент смерті.

Отже, в цій частині позивачу необхідно свою позовну вимогу конкретизувати, зазначивши конкретну суму грошових коштів, розміщених на банківському депозитному вкладі, які належали спадкодавцю.

Виходячи з розміру заявленої позовної вимоги про визнання право власності на депозитний вклад, має бути й належним чином визначена ціна позову, як того вимагає ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Такі ж положення містяться в постанові пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в пункті 16 якої зазначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Враховуючи конюнктуру ринку, ціна позову повинна складати не менше 100 000 грн. 00 коп.

Частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовій збір», встановлено ставки судового збору, для позовних заяв майнового характеру, яка подана фізичною особою складають 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що визначена ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, що, у відповідності до ч.2 ст. 80 ЦПК України, дає суду підстави визначити попередньо розмір судового збору.

З огляду на викладене, суд у відповідності до ст. 80 ЦПК України попередньо визначає розмір судового збору як 1% від суми, що становить 1 000 грн. 00коп.

При зверненні до суду, позивачем надано платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору на суму 540 грн. 00 коп.

З огляду на викладене, дану позовну заяву слід залишити без руху, оскільки позивачем зазначено не обґрунтовану ціну позову, не коректно зазначено позовні вимоги щодо визнання права власності на депозитний вклад, виходячи з цього сплачено судовий збір, з порушенням вимог ЗУ «Про судовий збір» .

У відповідності до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Частиною ч. 1 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене, зазначена позовна заява має бути залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 62, 98, 109, 121 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності залишити без руху.

Розяснити позивачеві, що йому необхідно в 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- зазначити конкретну суму грошових коштів, розміщених на банківському депозитному вкладі та вкладі рахунку, які належали спадкодавцю та право власності на які позивач просить визнати.

Крім того, позивачу необхідно:

- або сплатити суму судового збору попередньо визначену судом в сумі 1 000 грн., як загальну суму судового збору за заявлені вимоги майнового характеру;

- або провести оцінку житлової квартири, станом на час звернення з позовом до суду, та уточнити позовні вимоги щодо визнання права власності на депозитні вклади, та виходячи з їх загального розміру, сплатити суму судового збору, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовій збір».

Судовий збір сплачується на р/р № 0075, отримувач коштів Словянське УК/м.Словянськ/22030001, код отримувача за , банк ГУДКСУ у Донецькій області, код банку отримувача(МФО) 834016, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Геєнко