Справа № 761/7464/15-ц
Провадження №2/761/4194/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

14 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просив зобов'язати відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем Артемчуком Тарасом Володимировичем постановою від 13 серпня 2012 року на підставі виконавчого документу № 2-12257/11, виданого 08 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 80 464,19 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» боргу у сумі 80 464,19 грн. У ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 08 серпня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» боргу у сумі 80 464,19 грн. Постановою від 13 серпня 2012 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 26 вересня 2012 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 33804252 на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2012 року. 15 січня 2013 року виконавче провадження постановою державного виконавця поновлено у зв'язку із винесенням Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 19 листопада 2012 року, якою рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2012 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2012 року залишено без змін. 26 червня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку із не виявленням майна боржника, на яке можна звернути стягнення. У зв'язку із подачею виконавчого документу повторно постановою державного виконавця від 08 липня 2013 року відкрито виконавче провадження, проте 25 грудня 2013 року знову повернуто виконавчий документ стягувачеві з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. Таким чином, на даний момент виконавчий документ є повернутим стягувачеві, відтак, відсутня необхідність існування арешту майна ОСОБА_1, на підставі чого позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 13 серпня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, що виданий 08 серпня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Уніка» боргу у розмірі 80 464,19 грн.

Одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Артемчук Т. В. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 13 серпня 2012 року накладено арешт на все належне ОСОБА_1 майно.

У зв'язку із зупиненням ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2012 року виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві 26 вересня 2012 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

15 січня 2013 року виконавче провадження поновлено на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2012 року, якою рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2012 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2012 року залишено без змін.

Постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 26 червня 2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачеві у зв'язку із не виявленням майна боржника, на яке можна звернути стягнення. Згідно вказаної постанови виконавчий документ може бути пред'явлено для виконання в строк до 11 червня 2014 року.

Стягувачем повторно подано заяву про примусове виконання 05 липня 2013 року, у зв'язку з чим постановою старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Артемчук Т. В. від 08 липня 2013 року відкрито виконавче провадження, проте 25 грудня 2013 року повторно повернуто виконавчий документ на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку із неможливістю виявлення майна ОСОБА_1, за рахунок реалізації якого можна виконати рішення суду.

ОСОБА_1 звернувся із скаргами до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, згідно яких просив зняти арешт з належного йому майна у зв'язку із відсутністю такої потреби, проте, як зазначив позивач у позові, відповіді на скарги не надано.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у новій редакції) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов"язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові від 25 грудня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві не вирішено питання про зняття арешту з майна ОСОБА_1

За вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 2 цієї ж статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи, що постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 25 грудня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачеві, виконавчий документ не було пред'явлено до виконання знову, що підтверджується, зокрема, витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, сформованого станом на 12 березня 2015 року, то накладення арешту на майно позивача є таким, що обмежує право власника здійснювати право власності у повному обсязі.

Разом з тим, суд не може зобов'язувати державного виконавця вчиняти певні дії, адже останній при здійсненні своїх повноважень керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, вимога про зобов'язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту є передчасною, адже при наявності відповідного судового рішення про зняття арешту з майна боржника, державний виконавець у межах своїх повноважень зобов'язаний виконати таке рішення.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 60, 88, 179, 209, 212-215, 224, 226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту - задовольнити частково.

Зняти арешт з належного ОСОБА_1 на праві власності майна, накладеного Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 серпня 2012 року старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва Артемчуком Т. В. у рамках виконавчого провадження № 33804252.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: