У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення порядку користування квартирою та зобов'язання власника виділити у користування житлову кімнату в квартирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є дочкою відповідача ОСОБА_4 від першого шлюбу, її мати ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_4) 11 жовтня 1991 року, попередньо розлучившись з батьком позивача ОСОБА_7, уклала шлюб з ОСОБА_5 та взяла прізвище чоловіка «ОСОБА_4». Під час перебування у шлюбі 08 жовтня 2001 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за рахунок спільних коштів придбали за договором купівлі-продажу спірну квартиру.

26 липня 1997 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_8, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_9 Після одруження позивач мешкала зі своєю сім'єю в будинку свекрухи. Після розірвання шлюбу в кінці 2006 року позивач разом із сином, з дозволу матері та її чоловіка, посилились у спірній квартирі та їй була виділена в користування кімната площею 15,4 кв. м. На початку 2012 року позивач разом з сином переїхала жити до іншого чоловіка, проте стосунки між ними не склались, у зв'язку з чим у березні 2013 року вона вимушена була повернутись жити до матері в спірну квартиру.

Також позивач зазначала, що після повернення в спірну квартиру, кімната площею 15,4 кв. м в якій до виїзду проживала вона, була зайнята її матір'ю, а ОСОБА_5 займав кімнату 15,7 кв. м, при цьому відповідач в категоричній формі відмовилась надати їй із сином кімнату площею 15,4 кв. м посилаючись на те, що їй самій не вистачає простору та житлової площі, а також запропонувала позивачу разом із сином поверталась туди, де жила останнім часом та поставила двері з замком у вказаній кімнаті.

Враховуючи таке ставлення матері, та зіткнувшись з загрозою залишитись без місця проживання, позивач звернулась до ОСОБА_5 з проханням виділити їй та сину частину кімнати площею 15,7 кв. м, яку він займав та який не став заперечувати проти цього та в липні 2012 року ОСОБА_5 запропонував позивачу зареєструватись у спірній квартирі, на що остання погодилась.

22 квітня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Харкова шлюб між відповідачем та третьою особою ОСОБА_5 було розірвано та за відповідачем визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири, а позивач разом з ОСОБА_5 продовжувала мешкати в кімнаті площею 15,7 кв. м.

З урахуванням наведеного, просила суд зобов'язати відповідача як власницю 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 виділити у користування позивачу та її неповнолітньому сину житлову кімнату в зазначеній квартирі площею 13,4 кв. м як таку, що є ізольованою, має найменшу з усіх інших житлових кімнат площу та виділення у користування якої не спричинить порушення житлових прав та інтересів інших мешканців квартири та встановити наступний порядок користування квартирою, а саме: позивачу та її сину надати користування житлову кімнату площею 13,4 кв. м; житлову кімнату площею 15,4 кв. м виділити у спільне користування відповідача та третій особі - ОСОБА_6; житлову кімнату площею 15,7 кв. м залишити у користуванні ОСОБА_5; нежитлові приміщення, а саме: кухню площею 6,0 кв. м ванну кімнату площею 2,0 кв. м, вбиральню (поєднану) площею 1,1 кв. м, коридор площею 7,7 кв. м, вбудовану шафу площею 0,8 кв. м залишити в загальному користуванні всіх співмешканців квартири. Зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу та її сину у користуванні житловою кімнатою площею 13,4 кв. м та вказаними нежитловими приміщеннями, які знаходяться у загальному користуванні. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, із ухваленням нового рішення, яким задовольнити її позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення порядку користування квартирою та зобов'язання власника виділити у користування житлову кімнату в квартирі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова