АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/555/14-ц Номер провадження 22-ц/786/481/15Головуючий у 1-й інстанції Литвин М. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на 1/2 частину квартири та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6, Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області, служба у справах дітей Семенівської районної державної адміністрації, Прокуратура Семенівського району, приватний нотаріус ОСОБА_7, Семенівська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Семенівського районного управління юстиції про визнання права власності на 1/2 частину квартири

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2014 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовлено в повному обсязі в зв'язку з необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на 1/2 частину квартири задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області на користь ОСОБА_3 250 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 Вважає, що суд безпідставно не застосував норми ст. 74 СК України та не визнав спірну квартиру майном, яке є спільною сумісною власністю, а також не взяв до уваги покази свідків, які підтвердили факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_8

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8

17 липня 2014 року нотаріусом Семенівської державної нотконтори заведено спадкову справу до майна ОСОБА_8 у зв'язку з подачею ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 заяв про прийняття спадщини.

Також судом встановлено, що 8 лютого 2006 року ОСОБА_8 придбав у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2, про що укладено договір купівлі-продажу, посвідчений нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу ОСОБА_7

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_8 є одноособовим власником вказаного житла.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 уклали 2 серпня 1988 року шлюб. Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище «Шароян».

При укладанні угоди купівлі-продажу спірної квартири, дружина покупця ОСОБА_3 подала заяву, посвідчену приватним нотаріусом, про свою згоду на купівлю вказаної нерухомості чоловіком ОСОБА_10 у спільну сумісну власність подружжя.

Крім того, 14 лютого 2006 року ОСОБА_3 надала свою згоду на передачу в іпотеку ВАТ «Державний ощадний банк України» квартири АДРЕСА_3 в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_8 умов кредитного договору .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд керувався положеннями ст.60, ч.1 ст. 69, ст. 70 СК України, згідно до яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя та є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Внаслідок виникнення спору з третіми особами про поділ такого майна, право дружини як співвласника підлягає захисту у спосіб визнання за нею як за подружжям права власності на ? частину квартири як майна, придбаного в шлюбі.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд на підставі ст. 74 СК України, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину спірної квартири, оскільки остання придбана під час перебування ОСОБА_8 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, внаслідок чого на спірне майно поширюється статус об'єкта спільної сумісної власності подружжя.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно гідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Таким чином, положення ст. 74 СК України підлягають застосування у випадках, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-яких інших зареєстрованих шлюбах.

В даному випадку ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 1988 року, і саме в період шлюбу з ОСОБА_3 ним була придбана спірна квартира.

За вказаних обставин положення ст. 74 СК України як підстава для визнання права власності на ? частину квартири за ОСОБА_2 не можуть бути застосовані, оскільки придбане спірне майно підпадає під правовий статус майна, визначений ст.ст. 60,61 СК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення положень ст. 74 СК України, яка регулює статус майна, придбаного чоловіком та жінкою, які проживають однією сім'єю та не перебувають в будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі .

В даному випадку, ОСОБА_8 як покупець нерухомого майна перебував на час його придбання в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що, в свою чергу, виключає застосування положень ст. 74 СК України як підстави для задоволення первісного позову.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.