АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/299/15 Головуючий в суді 1 інстанції: Гонтар Д.О. Категорія: 27 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 09 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 11 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.05.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № ФО80705П, відповідно до якого позивач надав боржнику кредит в сумі 158400 доларів США зі сплатою 14,5% та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за кредитним договором до 26.05.2018 року або достроково у випадках передбачених договором.

На забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором, 27.05.2008 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого останній надав банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності, а саме земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 24.02.2014 р. останній має заборгованість за кредитним договором в розмірі 286307,25 дол. США (що еквівалентно 2559014,23 грн.), а саме: заборгованість за кредитом - 150273,64 дол. США (що еквівалентно 1343145,79 грн.); заборгованість за відсотками - 111470,99 дол. США (що еквівалентно 996327,72 грн.); пені за несвоєчасне повернення кредиту - 10447,79 дол. США (що еквівалентно 93382,34 грн.); пені за несвоєчасне повернення відсотків - 14114,83 дол. США (що еквівалентно 126158,38 грн.).

02.09.2013 року позивачу стало відомо про смерть іпотекодавця - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, внаслідок чого відбулося сингулярне (часткове) правонаступництво. Враховуючи те, що ОСОБА_4 є спадкоємцем померлого ОСОБА_6, внаслідок переходу до нього права власності на предмет іпотеки, набув статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором від 27.05.2008 року у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки та зважаючи на те, що неналежне виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором порушує права банку, просив:

1) в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № ФО80705П від 27.05.2008 року в розмірі 2559014,23 грн. звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0, 1000 га, цільове призначення якої - надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :16:003:0057, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною, не нижче встановленої на підставі незалежної експертної оцінки, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № ФО80705П від 27.05.2008 року в розмірі 2559014,23 грн. звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0, 1000 га, цільове призначення якої - надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :16:003:0057, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» з укладанням від імені ПАТ «Укрсоцбанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною, не нижче встановленої на підставі незалежної експертної оцінки. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з підстав законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи в задоволені решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством та умовами іпотечного договору не передбачений такий спосіб захисту, як отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що 27.05.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № ФО80705П, відповідно до якого позивач надав боржнику кредит в сумі 158400 доларів США зі сплатою 14,5% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному у Додатку № 1 до договору, та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 26.05.2018 року на умовах визначених договором (а.с.22-26).

З метою забезпечення вищевказаних договірних грошових зобов'язань, 27.05.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір № 02-23-Ф080705П-1015 предметом якого є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка загальною площею 0, 1000 га, цільове призначення якої - надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :16:003:0057, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.14). Земельну ділянку, що є предметом іпотеки успадкував його син, ОСОБА_4, про що видано свідоцтво про право на спадщину від 08 лютого 2011 року (а.с.13), який 16 травня 2011 року повідомив банк про смерть іпотекодавця та свої права спадкоємця (а.с.75,76).

Представник банку не заперечував, що у зв'язку зі смертю іпотекодавця, до нотаріальної контори з певними вимогами банк не звертався.

З матеріалів справи вбачається, що виконання кредитного договору позичальником ОСОБА_5 припинено 11 листопада 2008року, в зв'язку з чим наявна заборгованість по договору ( а.с.5,6).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. З припиненням основного зобов'язання або закінченням строку дії іпотечного договору частина перша ст. 17 цього Закону пов'язує припинення іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про іпотеку" в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

За ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, правила ст. 1281 ЦК України не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Також, як роз'яснено у п. 36 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку").

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Частиною 1 ст. 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність у кредитора права на звернення стягнення на іпотечне майно, право власності на яке перейшло до спадкоємця.

Особливості спадкування майна, обтяженого боргом, які визначені в п.6 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009року, відсутність у нотаріуса претензії від кредитора спадкоємця, які банк повинний направити нотаріусу, що врегульовано пунктом 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року не впливає на строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, оскільки в силу ст. 1281 ЦК України такий строк не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

За викладених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про порушення банком строку, встановленого ст. 1281 ЦК, пред'явлення вимог до ОСОБА_4 та позбавлення банка права вимоги до спадкоємців.

Доводи апелянта про пропущення шестимісячного строку пред'явлення вимог до поручителя ОСОБА_6, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону, які регулюють правовідносини, які виникли з договору іпотеки .

Враховуючи, що спадкоємець є відмінним від боржника, він не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але враховуючи наявність порушення боржником зобов'язання, ОСОБА_4, відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Доводи апелянта, що суд звернув стягнення на іпотечне майно в межах суми боргу - 2 559 014,23 грн., а не вартості іпотечного майна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом зазначено про звернення стягнення на іпотечне майно - земельну ділянку, шляхом продажу за ціною не нижче встановленої на підставі незалежної експертної оцінки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 2 559 014,23 грн.

Крім того, оскільки іпотекодавець відповідає тільки в межах вартості іпотечного майна, нарахування банком заборгованості по кредитному договору, позичальник по якому є відмінним від іпотекодавця не порушує права спадкоємця - іпотекодавця, а тому доводи апелянта про порушення судом ч.3 ст.1231, ст.1282 ЦК України колегією суддів не приймаються.

Суд першої інстанції, з урахуванням умов договору іпотеки (ст.4) (а.с.17) дійшов правильного висновку про звернення стягнення у спосіб визначений договором, а тому доводи апелянта про неправомірне визначення судом ціни не нижче встановленої на підставі незалежної експертної оцінки не ґрунтуються на умовах договору, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Наявність рішення третейського суду від 28.02.2011 року про стягнення в тому числі з ОСОБА_6 кредитної заборгованості в сумі 1 665 383 грн.71 коп. (а.с.123), ухваленого після смерті ОСОБА_6 та не виконаного (а.с. 159) не впливає на наявність підстав для звернення стягнення на іпотечне майно, а тому доводи апелянта про наявність рішення третейського суду колегія суддів не приймає до уваги.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення іпотекодавця про наявність заборгованості за кредитним договором внаслідок того, що поштове повідомлення не свідчить про отримання повідомлення саме ОСОБА_6 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, іпотекодавець, яким в силу закону є ОСОБА_4 у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Враховуючи, що кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту сторонами була встановлена дата до 26 травня 2018 року (п.1.1.1) ( а.с.22-23(о.с.)), виходячи з умов норми ст. 23 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування строків позовної давності.

Отже доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини сторін, вірно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, тому і підстави для його скасування та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що пеня нарахована з 23.02.2013 року (а.с.6), в той час, як позов до суду поданий 14.05.2014 року (а.с.1) та враховуючи усну заяву представника відповідача, про що свідчить фіксація судового засідання, не застосував строк позовної давності для нарахування заборгованості по пені яка виходить за межі строку позовної давності. Крім того, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.39 Закону України «Про іпотеку», положення п.4 частини 1 ст.215 ЦПК України, роз'яснення, які містяться в п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» щодо вимог до резолютивної частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині зазначення розміру заборгованості підлягає зміні: зменшивши з 2 559 014, 23 грн. до суми 2 509 791,57 грн. яка складається з суми заборгованості за кредитом - 150 273,64 дол. США, що еквівалентно 1 343 145,79 грн.; суми заборгованості за відсотками 111 470, 99 грн., що еквівалентно 996 327 грн. 72 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 8 157, 87 дол. США, що еквівалентно 72 915 грн.02 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 10897,63 дол. США, що еквівалентно 97 403,04 грн.

На підставі викладеного, ст.39 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст. 303, ч.1 п.3 ст. 307,ч.1 п.4 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 11 грудня 2014 року в частині зазначення розміру заборгованості змінити зменшивши з 2 559 014, 23 грн. до суми 2 509 791,57 грн. яка складається з суми заборгованості за кредитом - 150 273,64 дол. США, що еквівалентно 1 343 145,79 грн.; суми заборгованості за відсотками 111 470, 99 грн., що еквівалентно 996 327 грн. 72 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 8 157, 87 дол. США, що еквівалентно 72 915 грн.02 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 10897,63 дол. США , що еквівалентно 97 403,04 грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: