Справа №489/7166/14-ц 15.09.2015 15.09.2015 15.09.2015
Справа № 489/7166/14-ц
Провадження №22ц/784/1621/15 Головуюча в першій інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Прокопчук Л.М.,

при секретарі судового засідання Романенко Ю.О.,

за участю представника позивачки ОСОБА_3,

представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Филиппової Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

представника відповідачки ОСОБА_7 ОСОБА_8,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_5,

апеляційну скаргу ОСОБА_7,

апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції

та апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_9

до

Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - відділ ДВС),

товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг групп» (далі - ТОВ «Укрспецторг групп»),

публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»)

ОСОБА_5 та ОСОБА_7

про визнання прилюдних торгів недійсними, застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА :

17 жовтня 2014 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до відділу ДВС, ТОВ «Укрспецторг групп», ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_7, про визнання прилюдних торгів недійсними, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Позивачка зазначала, що 07 квітня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було ухвалене заочне рішення про виселення її та неповнолітнього сина з належної їй квартири АДРЕСА_1. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження вона дізналася про те, що дана квартира була реалізована по зведеному виконавчому провадженню № 39065469 із загальною сумою стягнення 289 248 грн. 83 коп. на прилюдних торгах. За результатами торгів, проведених 21 листопада 2013 року, переможцем була оголошена ОСОБА_10, яка у встановлений термін не здійснила повного розрахунку за придбане майно, а тому переможцем торгів було оголошено наступного учасника, що запропонував найвищу ціну, а саме ОСОБА_5 Вартість спірної квартири склала 107 200 грн. 17 грудня 2013 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. Між тим, дані торги були проведені з порушенням п. 4.6. п. 7.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року за № 68/5 (далі - Тимчасове положення) та раніше ніж через місяць. Крім того, вказаними неправомірними діями відділу ДВС та ТОВ «Укрспецторг групп» їй спричинена моральна шкода, яка полягає у значному погіршенні її психоемоційного стану, душевних хвилюваннях та зміну звичайного укладу і ритму життя.

Посилаючись на вищезазначене та те, що вказані торги відбулися з грубим порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 1.2, 3.5, 3.6, 3.11, 4.6 Тимчасового положення, позивачка просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13 травня 2015 року ОСОБА_7 було залучено до участі у справі в якості співвідповідача за вказаним позовом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_9 задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 21 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг групп» та оформлені протоколом №15-0416/13 (Н)-1 з додатком № 1 до нього від 06 грудня 2013 року щодо квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на те, що спірне нерухоме майно було реалізовано з прилюдних торгів з дотримання вимог діючого законодавства, просить рішення суду в частині визнання прилюдних торгів недійсними скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_9 у задоволенні позову. На думку апелянта рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та крім того, суд вийшов за межі позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилаючись на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, просить рішення суду в частині визнання прилюдних торгів недійсними скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_9 у задоволенні позову. На думку апелянта рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» посилаючись на те, що реалізація майна проходила за Законом України «Про іпотеку», просить рішення суду в частині визнання прилюдних торгів недійсними скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_9 у задоволенні позову. На думку апелянта рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відділ ДВС посилається на те, що реалізація майна боржника проведена відповідно до вимог чинного законодавства, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, представників відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7, представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, і це не оспорювалося сторонами по справі, що на виконанні відділу ДВС знаходилося зведене виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 2-2647/10 виданого 25 травня 2010 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 5251 грн. 58 коп., судового збору в розмірі 52 грн. 52 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.; судового наказу № 2 н-1416-821/2012 року виданого 26 листопада 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 2360 грн. 30 коп., індексацію боргу в розмірі 35 грн. 35 коп., три проценти річних в розмірі 7881 грн., судового збору 107 грн. 30 коп.; виконавчого листа № 2-921, виданого 07 грудня 2010 року Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судового збору у розмірі 170 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 120 грн.; та виконавчого листа № 2-9211, виданого 07 грудня 2010 року Новоодеським районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суми у розмірі 280 111 грн. 51 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 липня 2007 року (а.с. 14, 145, 16 т. 2).

15 квітня 2013 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 17), яка належить позивачці на праві власності та, яку остання передала в іпотеку для забезпечення виконання кредитного договору ( т. 2 а.с. 16 зворот).

02 червня 2013 року на замовлення відділу ДВС було складено звіт з незалежної оцінки майна іпотечної квартири, згідно з яким ринкова вартість квартири була визначена у розмірі 212 500 грн.

09 серпня 2013 року між Ленінським Відділом ДВС ММУЮ та ТОВ «Укрспецторг групп» було укладено договір № 15-0416/13 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації вказаної квартири.

Вчинивши дії по підготовці проведення прилюдних торгів описаного та арештованого майна, державний виконавець передав його з початковою ціною 212 500 грн. на реалізацію з прилюдних торгів, які проводило ТОВ «Укрспецторг групп».

Прилюдні торги - це продаж майна, на яке звернено стягнення і, яке підлягає реалізації. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої, з одного боку, є покупець - учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, а з другого - продавець - відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, яка організовує та провадить ці прилюдні торги за договором з Державною виконавчою службою. Власником цього майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну.

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення торгів, а саме: визначення процедури підготовки проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення в неналежному виданні або порушення строків його опублікування; невідповідність змісту цього повідомлення вимогам, встановленим п. 3.6 цього положення); регулювання порядку їх проведення (відмову в допуску до участі в торгах учасників, які виконали умови допуску до торгів; допуск до участі учасників, які не виконали умови допуску до торгів; порушення процедури проведення торгів) та правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (підписання протоколу про проведення прилюдних торгів особою, яка не є їх переможцем, або його підписання на інших умовах, ніж це було запропоновано переможцем торгів).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладання, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, Законом України «Про іпотеку» визначено спеціальний порядок для реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Згідно із п. 7.1 Тимчасового положення (в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів) прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, зокрема у разі відсутності покупців або наявності лише одного покупця.

Таким чином, у разі проведення прилюдних торгів на підставі примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, правовідносини по організації та проведені прилюдних торгів регулюються ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням, а не Законом України «Про іпотеку», а відтак порушення вимог п. п. 4.2, 7.1 указаного Тимчасового положення є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеному ст. 58 цього Закону.

Згідно з п. 4.2 Тимчасового положення лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців.

За правилами п. п. 4.6, 4.7 Тимчасового положення повторні прилюдні торги проводяться не раніше ніж через місяць з часу проведення прилюдних торгів. Порядок підготовки і проведення прилюдних торгів, визначений цим положенням, є обов'язковим у разі проведення повторних торгів.

Якщо майно не було продано або прилюдні торги не відбулися, то майно знімається з прилюдних торгів (п. 4.9 Тимчасового положення).

Згідно з п. 7.3 Тимчасового положення, якщо прилюдні торги не відбулися двічі, то майно знімається з торгів, про що спеціалізована організація в триденний термін повідомляє державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, перші прилюдні торги були призначені на 30 серпня 2013 року, проте, вони не відбулися через відсутність зареєстрованих покупців, у зв'язку з чим державним виконавцем 14 вересня 2013 року було складено акт уцінки майна на 25%, згідно якого вартість майна після першої оцінки становить 159 375 грн.

11 жовтня 2013 року проведено повторні прилюдні торги, які також не відбулися у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

16 жовтня 2013 року проведена друга уцінка майна на 50% вартості, а саме до 106 250 грн.

21 листопада 2013 року проведені треті прилюдні торги з реалізації нерухомості, переможцем яких, згідно складеного протоколу №15-0416/13 (Н)-1 було визнано ОСОБА_10

Проте, як вбачається з додатку №1 до протоколу №15-0416/13(Н)-1 від 06 грудня 2013 року, проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, учасник прилюдних торгів за №1 ОСОБА_10 у встановлений термін не здійснила повний розрахунок за придбане майно, у зв'язку з цим переможцем прилюдних торгів, які відбулися 21 листопада 2013 року оголошено ОСОБА_5, який був наступним учасником, що запропонував найвищу ціну за виставлений на продаж лот - 107 200 грн.

17 грудня 2013 року ОСОБА_5 було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В.

З 07 листопада 2014 року, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, власником спірної квартири є ОСОБА_7

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що прилюдні торги проводились по реалізації арештованого нерухомого майна на виконання рішення суду про стягнення із позивачки заборгованості за кредитним договором та іншим платежам, однак звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса здійснено не було. (т. 2 а.с. 32, 35). Між тим, державним виконавцем 11 грудня 2013 року складається акт про реалізацію предмета іпотеки, а не арештованого нерухомого майна (т. 2 а.с. 36).

Таким чином, встановлені обставини свідчать про те, що треті прилюдні торги щодо продажу спірного майна, які відбулись 21 листопада 2013 року, були проведенні з порушенням пункту 7.3 Тимчасового положення, яке передбачає зняття майна з реалізації, якщо торги не відбулися двічі.

Встановивши такі обставини суд першої інстанції правильно виходив з того, що прилюдні торги з продажу майна проводилися на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості та судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, а тому Закон України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовується.

Крім того, проведення публічних торгів з порушенням Тимчасового положення є суттєвим порушенням прав позивачки, яка є боржником, так як продаж нерухомого майна з третіх публічних торгів зменшило вартість цього майна, яка повинна частково покрити існуючу заборгованість за судовими рішеннями.

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» на те, що спірне житлове приміщення було реалізовано як іпотечне майно, тобто відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку», є помилковими оскільки з прилюдних торгів реалізовувалось не іпотечне, а арештоване майно.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Так, згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог та має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

До елементів (складових частин) позову належать його предмет, підстава та зміст. Вони обов'язково повинні бути відображені в позовній заяві.

Підставу позову становлять юридичні факти, якими позивач обґрунтовує матеріально-правову вимогу до відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2015 року позивачка подала до суду письмову заяву («пояснення»), яка по формі та змісту відповідає позовній заяві, де остання обґрунтовує свої позовні вимоги в тому числі і незаконністю реалізації нерухомого майна з третіх публічних торгів, так як спірні торги були проведені на підставі примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором і інших платежів та за відсутності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказані обставини були предметом розгляду в суді першої інстанції, за якими сторони надавали свої пояснення та заперечення.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 на те, що позивачкою не були виконані вимоги суду першої інстанції щодо сплати судового збору при подачі позовної заяви.

Так, ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2014 року позовна заява ОСОБА_9 була залишена без руху та надано строк для доплати судового збору (т. 1 а.с. 27).

27 листопада 2014 року, на виконання вимог суду, позивачка доплатила судовий збір (т. 1 а.с. 30)

Що стосується розміру судового збору, то вказана ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Інші доводи апеляційних скарг, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду, яке переглядалось в межах доводів апеляційних скарг, є законним, обґрунтованим та ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, апеляційну скаргу ОСОБА_7, апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції та апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді