Провадження № 2/752/1011/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Новак А.В., при секретарях Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Мотивувала свої вимоги тим, що 22 липня 1995 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4.

11 листопада 2013 року відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва шлюб між ними було розірвано.

За час перебування у шлюбі ними було набуто у власність майно, а саме квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності за позивачем ОСОБА_1 та автомобіль марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_1

Позивач зазначає, що при вирішенні даного спору суд повинен врахувати обставини, що мають істотне значення, а саме те, що з нею проживають двоє неповнолітніх дітей і розмір аліментів, які на їх утримання сплачує відповідач є недостатнім і відповідно, на погляд позивача ці істотні обставини надають суду підстави, при вирішенні питання про поділ майна подружжя, відступити від засад рівності часток та визначити за нею 2/3 частки на спірну квартиру, а за відповідачем 1/3 частки квартири.

Також позивач просить суд визначити за нею ? частку автомобіля марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та за відповідачем ? частку зазначеного автомобіля.

В судовому засіданні позивач та її представник, з посиланням на письмові обґрунтування позовних вимог просили суд позов задовольнити повністю.

Відповідач та його представник в судовому засіданні вважали, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Просили суд ухвалити рішення, яким визнати за сторонами спору право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в рівних частках, а саме по ? частці. В задоволенні решти позовних вимог просили відмовити.

Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб(свідоцтво НОМЕР_4).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 (свідоцтво НОМЕР_2).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4(свідоцтво НОМЕР_3).

11 листопада 2013 року відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва шлюб між ними було розірвано.

За час перебування у шлюбі ними було набуто у власність майно, а саме квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності за позивачем ОСОБА_1 та автомобіль марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_1

Сторонами спору визнано обставину спільного набуття вказаної квартири та автомобіля у період шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Визнаючи об'єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 суд вважає необхідним визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рівними.

Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що з нею проживають двоє неповнолітніх дітей і розмір аліментів, які на їх утримання сплачує ОСОБА_2 є недостатнім і відповідно такі істотні обставини надають суду підстави, при вирішенні питання про поділ майна подружжя, відступити від засад рівності часток.

На погляд суду такі посилання позивача є необґрунтованими і такими, що суперечать матеріалам справи.

Суд вважає, що такі доводи позивача є її суб'єктивними судженнями і не можуть братися судом до уваги в розумінні ч. 2 ст. 70 СК України.

В той же час, на погляд суду підстав для застосування правила ч. 3 ст. 70 СК України, позивачем також не доведено, а ті обставини на які посилається позивач не ґрунтуються на вимогах закону і поряд з їх недоведеністю переконливості перед судом не можуть вважатися такими, що мають істотне значення при вирішенні даного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.

Питання про судові витрати вирішити за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати автомобіль марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину автомобіля марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля марки «OPEL ZAFIRA 1.8», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак