Провадження № 2/712/600/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, який за життя склав Заповіт від 05 серпня 2009 року на все майно на її користь. Після його смерті відкрилася спадщину на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності від 20 березня 2000 року зазначена квартира належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1/3 частині кожному. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, ОСОБА_3 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину даної квартири, а також свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого сина, ОСОБА_5, на ? частку цієї квартири (з якої 1/6 частка належала його матері, ОСОБА_4, після смерті якої він спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав). Отже, ОСОБА_3 реалізував своє право на спадщину, однак не завершив процедуру оформлення на отримання у власність успадкованих 2/3 частин квартири.

21 червня 2014 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, проте, у видачі Свідоцтва про право на спадщину на інші 2/3 частини квартири позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, що не дає можливості позивачу здійснити її право на належне оформлення спадкового майна, в зв'язку з цим вона була змушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа до судового засідання не з'явився, направив до суду лист про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис в книзі реєстрації смертей № 1321 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_3, склав Заповіт на все належне йому майно на ім'я позивача, який посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори 05 серпня 2009 року за реєстраційним № 1-245.

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 20 березня 2000 року, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси, зазначена квартира належить трьом співвласникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до Довідки КП ЧООБТІ від 11 квітня 2014 року квартира АДРЕСА_1, станом на 01 січня 2013 року зареєстрована за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1/3 частині.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, ОСОБА_3 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 липня 2009 року на 1/3 частину даної квартири, а також Свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 липня 2009 року після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3, свого сина, ОСОБА_5, на ? частку цієї квартири (з якої 1/6 частка належала його матері, ОСОБА_4, після смерті якої він спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав).

Вказані свідоцтва про право на спадщину не були зареєстровані відповідно до вимог ст.ст. 182, 334 та ст. 1299 (діюча на той час) ЦК України у КП ЧООБТІ у порядку, визначеному Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5. Отже, ОСОБА_3 реалізував своє право на спадщину, однак не завершив процедуру оформлення на отримання у власність успадкованих 2/3 частин квартири.

Крім того, на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 червня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_3 починаючи з 01 січня 2013 року (коли набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, також не зареєстрував отримані ним свідоцтва про право на спадщину на вказані 2/3 частки квартири.

21 червня 2014 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину АДРЕСА_1.

Постановою про нотаріальну відмову від 05 січня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інші 2/3 частини квартири позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, що не дає можливості позивачу здійснити її право на належне оформлення спадкового майна.

Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими на законі та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212-215, 218 ЦПК, ст.ст. 16, 1223, 1261-1265 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: