Справа №664/4307/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Цюрупинський районний

суд Херсонської області

в складі: судді Заславець Н.В.

при секретарі Бондаревій Т.К.

за участю сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 представника третьої особи Колодяжної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Цюрупинську в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах підопічної ОСОБА_5, до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача опікунська ради виконавчого комітету Цюрупинської міської ради, про визнання договору дарування недійсним та повернення у власність,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах підопічної ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача опікунська ради виконавчого комітету Цюрупинської міської ради, про визнання договору частини квартири дарування недійсним та повернення нерухомого майна у власність.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та суду пояснила, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24.12.2010 р. її дочку ОСОБА_5 було визнано недієздатною, її призначено опікуном недієздатної через захворювання на шизофренію параноїдної форми з частими загостреннями. У 2013 р. вона змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 03.02.1999 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу придбала ? частини квартири АДРЕСА_1, договір нотаріально посвідчено. У зв*язку з погіршенням стану здоров*я ОСОБА_5 вона вирішила влітку 2013 року переселити дочку за своїм місцем проживання та продати належне їй нерухоме майно, а отриманні кошти витратити на її догляд та лікування. Але тоді їй стало відомо, що у 2007 року її колишній чоловій ОСОБА_2 уклав із її дочкою ОСОБА_5 договір дарування від 16.10.2007р., за яким отримав у дар ? частини належної дочці трикімнатної квартири. Вважає, що відповідач скористався станом здоров*я ОСОБА_5, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, обманом заволодів нерухомим майном. З 1998 року її дочка перебуває на обліку у лікаря психіатра, неодноразово лікувалася у ХОПЛ з приводу хронічного психічного захворювання - шизофренія, унаслідок якого вона потребує лікування, не може аналізувати події, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та постійно потребує стороннього догляду та опіки. ОСОБА_2 знав про захворювання її дочки ОСОБА_5, але скористався ситуацією та заволодів частиною однокімнатної квартири. Просить задовольнити позов і визнати договір дарування на ? частини квартири АДРЕСА_1, укладений 16.10.2007р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 недійсним та повернути у власність зазначену частину квартири ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, подав заперечення на позов. Суду пояснив, що ОСОБА_5 була його падчеркою, оскільки він з ОСОБА_1 перебував у шлюбі. У 2007 році вони розірвали шлюб і на сімейній раді вирішили, що падчерка подарує йому свою квартиру з тим, щоб він не залишився без житла. Вони з дружиною на той час мали дві спільно набутих квартири, на частку в яких він міг би претендувати. . На час оформлення дарування ОСОБА_5 не виявляла ніякого хворобливого стану, перед цим вона тільки оформила іпотечний договір, отримала кредит на трикімнатну квартиру, сама виховувала і ростила сина. У задоволені позову просив відмовити за необгрунтованістю.

Представник відповідача ОСОБА_3 на підтримання позиції свого довірителя суду пояснив, що договір дарування частини квартири від 16.10.2007р. був посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу, яка посвідчила зокрема і той факт, що договір підписано сторонами у її присутності. Особу сторін встановлено та дієздатність перевірено. Жодного сумніву стосовно розуміння значення своїх дій сторонами договору у нотаріуса не виникло. В преамбулі до договору сторони підтвердили, що розуміють значення своїх дій та перебувають при здоровому розумі та ясній пам»яті. Просить звернути увагу суду на те, що ОСОБА_5 визнано недієздатною у 24.12.2010 р., а позивач стверджує про те, що її дочка була недієздатною вже в 2007 року, але документально це не підтверджує нічим. За три тижні до укладення договору дарування, а саме 26.09.2007р. ОСОБА_5 уклала з банком іпотечний договір про надання кредиту на придбання квартири, який є дійсним, сумнівів щодо дієздатності позичальника у співробітників банківської установи не виникло. Згоду на укладання зазначеного договору надавала опікунська рада виконкому Цюрупинської міської ради від 22.08.2007р. за наявності неповнолітнього сина у ОСОБА_5 За умовами іпотечного договору ОСОБА_5 уклала договір страхування майна та особистого страхування, в заяві вона зазначила що не є психічною хворою і є відповідно до законодавстів дієздатною особою. На виконання умов іпотечного договору банк уклав договір поруки, поручителем якого виступила позивач , на той час ОСОБА_6, у якої при підписанні зазначеного договору не виникло сумнівів щодо дієздатності її дочки ОСОБА_5 15.03.2007р. ОСОБА_5 була позивачем проти ОСОБА_6 у справі про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло. Підставою для такого позову стало приватизація ОСОБА_6 на своє ім*я житла без урахування інтересів і прав своїх двох дочок та чоловіка. Позов був задоволений судом і сумнівів щодо дієздатності ОСОБА_5 в ході судового розгляду у суду не виникло. Позивач зазначає, що вона дізналась про існування договору дарування від 16.10.2007р. влітку 2013р., але зазначену обставину спростовують наступні факти, а саме 28.08.2008 р. суддею Цюрупинського районного суду Лебедем І.П. було відкрите провадження за позовом ОСОБА_2 до Цюрупинської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Позов та додані до неї матеріали були надіслані відповідачу та третій особі ОСОБА_6 ОСОБА_2 в своїй позовній заяві зазначав, що ? квартири за вказаною адресою належать йому на підставі договору дарування. 30 березня 2010 р. ОСОБА_6 подала до Цюрупинського райсуду про визнання угоди недійсною та визнання права власності на ? зазначеної квартири, в якому чітко зазначила, що їй відомо про той факт, що право власності на ? квартири належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування. Всі обставини є доказом того, що ОСОБА_5 усвідомлювала значення своїх дій при відчуженні частини спірної квартири і те, що позивач знала про ці обставини із самого початку укладення договору дарування. Тому просить в задоволені позову відмовити за необгрунтованістю.

Представник органу опіки та піклування - опікунської ради виконавчого комітету Цюрупинською міської ради Колодяжна С.В. послалася на розсуд суду, вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки ОСОБА_5 хоча і визнана недієздатною, однак відповідно до акту судово-психіатричної експертизи на момент укладення договору дарування хоча і страждала на психічне захворювання, однак перебувала у стані ремісії і тому розуміла значення своїх дій та могла керувати ними.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку , що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 16.10.2007 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, за яким ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 ? частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1, договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу за реєстром №2370, право власності відповідача зареєстровано ХДБТІ 19.11.2007р. за №18245547(а.с.4.5). Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24.12.2010 р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано недієздатною із встановленням над нею опіки, з призначенням опікуном недієздатної її матір ОСОБА_6 ( нині ОСОБА_1 )( а.с.6,11). Згідно встановленого судовим рішенням, що у відповідності до ст. 61 ЦПК України приймається як обставина, що не підлягає доказуванню, ОСОБА_5 перебувала на обліку у лікаря психіатра з 1998 року, їй встановлено діагноз: «шизофренія параноїдної форми з частими загостреннями, вираженим змішаним типом дефекту»(а.с.6). Згідно акта судово-психіатричної експертизи за № 628 від 22.12.2014 р. ОСОБА_5 на момент укладення договору дарування ? частин однокімнатної квартири 16.10.2007 року страждала хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії., але перебувала в цей час у стані ремісії . Під час укладання зазначеного договору дарування ОСОБА_5 розуміла і усвідомлювала значення своїх дій(а.с.62-70). 26.09.2007р. ОСОБА_5 укладає з ВАТ «Приватбанк» іпотечний договір, за яким отримала кредит в іноземній валюті на придбання трикімнатної квартири, поручителем за яким виступила ОСОБА_6 відповідно до договору поруки від 26.09.2007р. Цією ж датою ОСОБА_5 було укладено договір страхування майна за іпотечним договором та договір особистого страхування, ( а.с.37-43). Крім того, ОСОБА_5 у 2007р. зверталася до суду з позовом до ОСОБА_6, у якому оспорювала приватизацію квартири, рішенням суду від15.03.2007 р. її вимоги було задоволено.

Таким чином, як вбачається із переліку договорів та судових спорів, ОСОБА_5 укладала у 2007 році неодноразово правочини, про які було відомо її матері ОСОБА_6 , її опікуну на даний час. Жодного разу дієздатність ОСОБА_5 не була поставлені під сумнів, про її хворобу не заявляла також і матір і не тільки не повідомляла кредитодавця , що її дочка перебувала на обліку у лікаря психіатра, і на той час вже неодноразово була пацієнтом ХОПЛ, що визначено у мотивувальній частині судово-психіатричної експертизи, а й особисто була її поручителем у кредитному договорі. З цього суд з урахуванням висновку експертів може зробити висновок, що ОСОБА_5 на той час розуміла і усвідомлювала значення своїх дій при укладені зазначених правочинів чи звертаючись до суду за захистом своїх прав і у її матері не виникало сумнівів щодо дієздатності дочки, оскільки ніяких заяв щодо сумніву у дієздатності дочки, чи заяв про порушення прав останньої від позивача, як її матері, не надходило.

. Відповідно до положень ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Частиною другої закріплено, що у разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

Отже, позивач мала право в інтересах своєї підопічної звернутися до суду з позовом. Разом з тим, відповідно доч.2 і ч.3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК України, є зокрема недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частиною третьою ст.. 203 цього Кодексу.

У ході розгляду справи судом не встановлено належних і беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час укладання договору дарувальник знаходилася в стані, коли не розуміла і не усвідомлювала значення своїх дій при відчуженні частини належного їй нерухомого майна і що її волевиявлення через психічне захворювання не відповідало її поведінці. Зазначене підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи № 622 від 24.12.2014 року про те, що остання знаходилася тривалий час у стані ремісії, а також доказами про вчинення у проміжок часу, що передував укладенню оспорюваного договору, ряду угод,а також про особисте звернення ОСОБА_5 за захистом своїх прав до суду, що виключає сумніви у її дієздатності.

Тому, виходячи з наведеного, суд відмовляє у задоволенні позову, вважає його необґрунтованим.

Керуючись ст.. ст. 10,60, ч.3 ст. 309, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 225 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, в інтересах підопічної ОСОБА_5, до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача опікунська ради виконавчого комітету Цюрупинської міської ради, про визнання недійсним договору дарування ? частин квартири АДРЕСА_1 та повернення ? частин зазначеної квартири у власність ОСОБА_5 відмовити за необгрунтованістю заявлених вимог.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя Н.В. Заславець