РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 569/16917/14-ц

11 червня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді Денисюка П.Д.,

при секретарі Киричок М.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача заступника керівника напрямку філії «Волинського Регіонального управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору укладеним під приводом омани недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» в якому просить визнати порушеним його право, як споживача фінансових послуг, визнати недійсним кредитний договір № ROHPGA00000187 від 15 травня 2007 року, укладений між ним ПАТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15 травня 2007 року, між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № ROHPGA00000187, згідно умов якого банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти, шляхом надання готівки через касу на строк по 19 квітня 2014 року у вигляді не встановлюваної кредитної лінії в розмірі 29 900 дол. США на споживчі цілі, під заставу нерухомості зі сплатою 0,78% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, а також на сплату страхових платежів у сумі 1 497,50 дол. США. По вказаному кредитному договору відповідачем викладено графік погашення заборгованості, однак розрахунок реальної процентної ставки по кредиту та абсолютного значення подорожчання кредиту банком не здійснено. Зазначив, що в умовах кредитного договору банк приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом, що була обумовлена між сторонами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні заперечив проти позову, в задоволенні якого просив відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити із наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2007 року, між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № ROHPGA00000187, згідно умов якого банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти, шляхом надання готівки через касу на строк по 19 квітня 2014 року у вигляді не встановлюваної кредитної лінії у розмірі 29 900 дол. США на споживчі цілі, під заставу нерухомості, зі сплатою 0,78% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії, за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, а також на сплату страхових платежів у сумі 1 497,50 дол. США.

Для виконання даного договору, банк відкриває позичальнику рахунок № 7640 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості. Кредит вважається наданим з моменту списання грошових коштів з кредитного рахунку. Повернення кредиту, здійснюється відповідно до встановленого графіка погашення заборгованості.

Відповідно до п.п.1.2., 1.3., 4.1. кредитного договору, сплата позичальником комісії за розрахунково-касове обслуговування, передбаченої п.1.1. (за виключенням комісії за розрахунково-касове обслуговування, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється щомісяця в період з «05» по «10» число кожного календарного місяця. Позичальник зобовязується надавати банку грошові кошти в сумі 446, 54 дол. США. Забезпеченням виконання позичальником зобовязань за цим договором виступає двокімнатна квартира №38 за адресою в м. Рівне по вул. Степана Бандери, буд. 69в. При порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3., 2.2.9 кредитного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов кредитного договору від 15 травня 2007 року викладено графік погашення заборгованості. Однак, розрахунок реальної процентної ставки по кредиту та абсолютного значення подорожчання кредиту банк не здійснював.

За положенням ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як убачається із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №180/15 від 07 квітня 2015 року реальна процентна ставка (у процентах річних) та абсолютне значення подорожчання кредиту (фактична сума переплати за кредитом) в кредитному договорі № ROHPGA00000187 від 15 травня 2007 року на момент його укладення не визначені.

Встановлена в результаті дослідження реальна процентна ставка, на момент укладення кредитного договору фактично складає 15, 19%. Абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору фактично складає 25 455 дол. США.

Реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору фактично складає 15, 19% та є вищою на 5, 83% (15,19-9,36) від процентної ставки 9,36% (0, 78% на місяць) передбаченої умовами п.1.1. кредитного договору.

Зазначений висновок судово-економічної експертизи підтверджує, що під час укладення кредитного договору банк приховав від позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту.

Згідно ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення (ч.1 ст.229 цього кодексу) таких правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При оформленні документів по наданню кредиту позивачу банк приховав реальну відсоткову ставку, розбіжність між реальною відсотковою ставкою за договором та документальним оформлення кредитних документів складає 5, 83%, яка є вищою ніж зазначено в договорі.

Відповідно до п. 20 Постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел в діях однієї з сторін правочину.

При аналізі вищенаведеного суд вважає, що факт приховування важливої інформації перед підписанням кредитного договору з метою отримання прихованого прибутку є умисними діями відповідача, що призвели до введення позивача в оману щодо істотних умов договору. Умови кредитування, які були реально передбачені в кредитному договорі не відповідають волевиявленню позивача та вимогам закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що кредитний договір № ROHPGA00000187 від 15 травня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 слід визнати недійсним з моменту його укладення.

Керуючись ст.ст. 10, 58, 59, 60, 88, 208, 212-215, 218, 223, 291, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним кредитний договір № ROHPGA00000187 від 15 травня 2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 з моменту його укладення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Рівненського міського суду П.Д. Денисюк