Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 310/1179/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/778/2386/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ПрАТ «СК «Юнівес» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 12 жовтня 2012 року на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0085159 ОСОБА_3 застрахував цивільно-правову відповідальність як водій, що керує на законних підставах автомобілем ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1, за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП.

28 травня 2013 року о 13.10 год. в м. Бердянську Запорізької області на вул. Димитрова сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача та автомобіля Mazda Xedos 6, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.06.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП автомобілю Mazda Xedos 6 завдано технічні ушкодження на суму 23 910,36 грн. За вказаною ДТП позивачем відповідно до страхового акту сплачено страхове відшкодування у розмірі 22 910,36 грн.

Відповідач у порушення п. 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав ПрАТ «СК «Юнівес» протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Таким чином, у позивача в межах фактично виплаченого страхового відшкодування перейшло право вимоги до ОСОБА_3 згідно положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь кошти в сумі 22 910,36 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Юнівес» грошові кошти в розмірі 22 910,36 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач не повідомив страховика протягом 3-х робочих днів в письмовій формі про настання страхового випадку, то у відповідності до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач має право отримання з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 травня 2013 року о 13 год. 10 хв. в м. Бердянську на перехресті вул. Дімітрова та вул. Морозова відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1, та виїжджаючи з другорядної дороги, не впевнився, що це буде небезпечно для інших учасників дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mazda, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5, що рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП пошкоджено обидва автомобілі. Своїми діями ОСОБА_3 порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху України.

Згідно з постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.06.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців (а.с. 38, 39, 40).

Постановою судді апеляційного суду Запорізької області від 18 липня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Постанова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.06.2013 року щодо ОСОБА_3 змінена в частині стягнення, пом'якшено стягнення та призначено ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. В решті постанова місцевого суду залишена без змін (а.с. 36-37).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, та майну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21124, була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0085159. Розмірі франшизи - 1 000 грн. (а.с. 3, 114).

21.08.2013 року ОСОБА_5 звернулася до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою про виплату страхового відшкодування, та 05.11.2013р. позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22 910,36 грн. (а.с. 4-5, 27, 28, 41).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України та ст. 21 Закону України "Про страхування" визначено, що страхувальник зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38) визначені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004р.

Так, статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме п. 33.1.4. передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідач ОСОБА_3 своїх зобов'язань не виконав, письмово не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди у встановлений строк та за встановленою формою, чим порушив обов'язок, передбачений Законом, на підставі чого страховик отримав право на пред'явлення регресного позову. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин невиконання обов'язку, встановленого у пункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісі страхування.

Вказана вище позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеної у справі № 6-1цс14 у Постанові від 12.02.2014р., використання якої у судовій практиці є обов'язковою згідно вимогам ст. 360-7 ЦПК України.

Так, Верховний Суд України у постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-1цс14 висловив правову позицію, що висновок суду касаційної інстанції про те, що факт неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування, є помилковим. Правова позиція також містить і посилання на право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що мало місце у даній справі.

Враховуючи наведене, висновок суду про те, що відповідачем не були виконані зобов'язання, які передбачені Законом, не повідомлено у встановленому порядку (письмово за відповідним зразком) страховика про ДТП, що є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування, є правильним. Висновок суду про задоволення позову у повному обсязі зроблено на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, які підтверджують обставини, викладені у позові, та свідчать про виплату страхового відшкодування страховиком, сума якого підлягає стягненню з відповідача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він телефонував до страховика та повідомляв про ДТП не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що відповідно до вищенаведених положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка подається страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, письмово.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суду була надана не дійсна копія полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0085159 ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Решта доказів та обставин, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: