АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2604/7125/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1199/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
03 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М. на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року в справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М., боржник: ОСОБА_4, стягувач: ОСОБА_5 про примусове проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И Л А :

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявський А.М. звернувся з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Посилається на те, що в провадженні ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві знаходиться виконавчий лист про стягнення боргу зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 130 053 грн.. ОСОБА_4 виконавчий документ в наданий для добровільного виконання строк не виконав, жодних відомостей щодо своїх доходів та майна до відділу не надав. При неодноразовому виході держаного виконавця за місцем знаходження майна боржника (АДРЕСА_1) з метою здійснити опис майна (15 серпня 2013 року, 10 жовтня 2013 року, 23 січня 2014 року, 05 лютого 2014 року, 01 серпня 2014 року), що належить боржнику, доступу державному виконавцю не надано, що підтверджується відповідними актами. ОСОБА_4 на виклики державного виконавця до відділу не з'явився, про поважні причини неявки не повідомив. 23 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника. 04 липня 2014 року на адресу відділу з Дніпровського РУГУ МВС України надійшов рапорт про результати виконання вказаної постанови, відповідно до якого за адресою реєстрації: АДРЕСА_2, боржник не проживає. За поясненнями матері боржника: ОСОБА_6, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М., боржник: ОСОБА_4, стягувач: ОСОБА_5 про примусове проникнення до житла відмовлено.

В апеляційній скарзідержавний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявський А.М просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом порушено вимоги ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки згідно відповіді ДПС України про відкриті рахунки та джерела отримання доходів боржника згідно даних реєстру ДРФО інформація відсутня, то стягнення має бути звернене на майно боржника, а саме -3/4 частини квартири АДРЕСА_1. Відповідно для цього необхідно провести опис та арешт майна. Проте, боржник перешкоджає державному виконавцю у входженні до приміщення, шляхом ненадання доступу до приміщення, що підтверджується актами державного виконавця.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 376 ЦПК України передбачає, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2013 року Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 2604/7125/2012 по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку в майні та стягнення грошової компенсації, за яким стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 130 053 грн. компенсації за ј частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.4).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Рибалко І.М. від 19.06.2013 року відкрито виконавче провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа (а.с.5). Водночас, суду не надано доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_4 вказаної постанови.

Крім того, державним виконавцем долучено акти про вихід за місцем проживання боржника, на багаторазові дзвінки та стукіт двері не відчинили (а.с.6,7,8,9). Проте, з вказаних актів неможливо дослідити час їх складання, час проведення виконавчих дій (час виходу державного виконавця), адресу за якою державним виконавцем здійснювався вихід.

У поданні державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві Телявський А.М. просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1.

Проте, з довідки виданої ЖРЕО № 401 від 22 січня 2014 року в квартирі за вищевказаною адресою, яка належить: ј частина ОСОБА_5, ѕ ОСОБА_4 зареєстрованих осіб немає (а.с.11).

Натомість, відповідно до довідки ЖРЕО №407 від 31 січня 2014 року, ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_2 та є власником (а.с.12).

Державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Телявський А.М. надав до суду апеляційної інстанції копії документів, які не були досліджені судом першої інстанції, поважність причин щодо їх неподання суду першої інстанції, як того вимагає ч.2 ст. 303 ЦПК України, не повідомив.

Оскільки на день постановлення ухвали, державний виконавець не вжив усіх заходів, передбачених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду, не надав до суду першої інстанції належних та допустимих доказів вчинення ним дій, спрямованих на своєчасне та повне виконання виконавчого листа, оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального закону.

Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для скасування ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,312,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського А.М. відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-