Справа № 346/488/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області в складі : головуючого - судді Васильковського В.В.

секретаря Корбут Н.М., розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до Малоключівської сільської ради, Коломийського району, про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності його матері, ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Малоключівської сільської ради № 5 від 25.05.1989 року. Відповідно до договору дарування, посвідченого 05.11.1992 року головою сільської ради вказаний будинок був подарований йому. Договір був записаний в погосподарській книзі і власником будинку став він. Однак в Коломийському МБТІ договір дарування не був зареєстрований. Крім того, втрачений оригінал договору дарування.

Просить суд, в зв'язку із виниклими обставинами, визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння, а справу розглянути у його відсутності.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив. Подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності матері позивача, ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Малоключівської сільської ради № 5 від 25.05.1989 року.

05.11.1992 року ОСОБА_2 подарувала вказане будинковолодіння ОСОБА_1. У відповідності до вимог "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконкомами міських, селищних, сільських рад" від 19.01.1976 року договір даруваня між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був посвідчений головою Сопівської сільської ради 05.11.1992 року за реєстровим № 14.

Таким чином, договір дарування був зареєстрований лише в погосподарській книзі, оскільки на час його укладення записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право власності, тому в Коломийському МБТІ договір зареєстрований не був.

Однак, оригінал вказаного договору дарування втрачений.

У відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року право на нерухоме майно виникає з моменту реєстрації, а право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом визнається дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації за умови, що реєстрація була проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення права власності. Тому на час укладення вказаного договору дарування запис в погосподарській книзі підтверджував право власності позивача на спірне будинковолодіння.

Відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати правовстановлюючого документа.

Враховуючи наведене, а також те, що оригінал правовстановлюючого документа втрачений, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача

На підставі ст.ст. 16, 331, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 213, 215, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, право власності на житловий будинок житловою площею 18,8 кв.м., загальною площею 47,7 кв.м. із двома сараями, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У випадку не подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після закінчення строків апеляційного оскарження.

Суддя Васильковський В. В.