УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,Дербенцевої Т.П.,Остапчука Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-банк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 30 613 грн 29 коп. заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 26 травня 2008 року між сторонами був укладений договір кредиту, який складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, за яким позивач надав відповідачці 3 000 грн встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 % річних за користування коштами на суму залишку заборгованості.

Відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 15 грудня 2013 року виник борг у розмірі 30 613 грн 29 коп., який складається з 3 000 грн заборгованості за кредитом, 11 419 грн 32 коп. боргу по процентам за користування кредитом, 14 260 грн комісії за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1433 грн 97 коп. штрафу (процента складова) відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

21 липня 2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 14 419 грн боргу та 243 грн 60 коп. судового збору.

25 листопада 2014 року рішенням апеляційного суду м. Києва рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення комісії та штрафів та рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, крім того, враховуючи, що при розгляді справи було виявлено порушення судами норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення на підставі ч. 3 ст. 335 ЦПК України, колегія суддів виходить за межі доводів касаційної скарги та переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав умови договору кредиту та надав відповідачці кредитні кошти, однак вона взяті на себе зобов`язання вона не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню за винятком комісії та штрафів, оскільки банк не надав доказів на підтвердження цих вимог, а саме Правил надання банківських послуг, які були чинні на момент укладення договору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів надання грошових коштів на кредитну картку відповідачці, тому підстав для стягнення боргу немає.

Проте з такими рішенням судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 травня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_6. укладено кредитний договір, за яким банк надав, а відповідачка отримала 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 2 % на місяць за користування коштами на суму залишку заборгованості, підписуючи який відповідачка підтвердила, що ознайомлена із Правилами надання банківських послуг та тарифами банку.

Взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконала, у зв'язку з чим утворився борг зі сплати тіла кредиту та процентів за користування ним у розмірі 3 000 грн та 11 419 грн 32 коп. відповідно.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи та не встановив їх, не перевірив, які Умови та Правила надання банківських послуг діяли на час укладення договору кредиту та які з них є частиною договору.

Не перевірив умов договору кредиту щодо порядку сплати та нарахування комісії, не врахував, що у заяві позичальника міститься умова про те, що щомісячна комісія становить 3,5 %, не уточнив цих вимог та не перевірив правильність її нарахування, не надав належної оцінки цим обставинам, а пославшись на ненадання банком доказів на підтвердження вимог про стягнення комісії, у задоволенні цих вимог відмовив.

Крім того, пославшись на те, що банк не надав доказів виникнення боргу за комісією та штрафами, оскільки не надав суду Умови та Правила надання банківських послуг, які були чинними на час укладення договору, а надав Умови та Правила ПАТ «А-Банк», тоді як договір кредиту укладений із ЗАТ «Акцент-Банк», не перевірив доводів позивача про те, що це скорочена назва ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позову в цій частині та з цих підстав.

Разом із тим не перевірив умов договору кредиту щодо нарахування та сплати відсотків за користування коштами, правильність розрахунку боргу за відсотками і період, за який вони нараховані, не врахував, що кредитні кошти були перераховані відповідачу на платіжну картку, яка діє в межах визначеного строку, не встановив строк дії кредитного договору та платіжної картки, не перевірив, чи не нараховані ці відсотки поза межами строку його дії, чи продовжувався цей строк та чи видавалася інша картка при наявності заборгованості, не надав жодної оцінки цим обставинам.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а пославшись на те, що відсутні докази надання банком кредитних коштів та що відповідачка отримала їх та кредитну картку, у задоволенні позову відмовив.

Не мотивував, чому не взяв до уваги докази укладення кредитного договору - заяву позичальника та Умови і Правила надання банківських послуг - і чим вони спростовуються, дійшов помилкового висновку про неотримання відповідачкою кредитних коштів, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко Д.О. Остапчук