Пр.№ 2/155/103/15
Справа № 155/1789/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого Шмідта С.А.

при секретарі Грищук Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до ОСОБА_2, зазначаючи у позовній заяві про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_6. З 2006 року по день смерті ОСОБА_6 хворів на онкологічне захворювання у зв'язку з чим перебував на обліку у Волинському обласному онкологічному диспансері, неодноразово проходив лікування в Національному інституті раку. Всі курси лікування супроводжувалися сеансами хіміотерапії та прийняттям знеболюючих лікарських препаратів, що позначилося на психічному стані батька позивача. У зв'язку з різким загостренням хвороби 11 травня 2011 року ОСОБА_6 був доставлений до Горохівської центральної районної лікарні, де перебував до дня своєї смерті. При поступленні до лікарні ОСОБА_6 було поставлено діагноз - рак сечового міхура ІV ст., ракова інтоксикація організму з вираженим болевим синдромом. Лікування результатів не давало, хвороба прогресувала, в результаті чого поведінка батька позивача стала неадекватною. За проханням позивача лікар-онколог призначив її батькові знеболюючі наркотичні засоби, першу ін'єкцію яких він отримав о 6 годині ранку 20 травня 2011 року. За життя ОСОБА_6 був керівником фермерського господарства "З відокремленою садибою - Ніка". У 2008 році на території господарства з'явилася відповідач ОСОБА_2, яка на думку позивача, мала намір скористатися важким станом здоров'я її батька та привласнити майно останнього. Відповідач вмовила ОСОБА_6 приписати її в будинок його матері, що в АДРЕСА_1. Однак через те, що ОСОБА_2 по місцю реєстрації не проживала, то рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2012 року останню було визнано такою, що втратила право на користування цим житловим будинком. Після смерті ОСОБА_6 позивач почала оформляти спадщину, однак виявила, що останнім було складено заповіт, в якому серед спадкоємців була вказана і ОСОБА_2 Вищевказаний заповіт був складений о 10 годині 55 хвилин 20 травня 2011 року та посвідчений приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 Позивач ставить під сумнів законність цього заповіту, оскільки спадкодавцю в цей день почали колоти наркотичні засоби, а тому, на думку позивача, він фактично не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить визнати складений ОСОБА_6 заповіт недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явилися в судове засідання і від них не надійшло повідомлення про причини їх неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні, яке відбулося 30 грудня 2014 року, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 пояснив, що за 1-2 дні до 20 травня 2011 року до нього, як до приватного нотаріуса, зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 та попросив його приїхати до Горохівської центральної районної лікарні, щоб посвідчити заповіт. Приблизно о 10-11 годині 20 травня 2011 року ОСОБА_5 прибув до хірургічного відділення лікарні, де лікувався ОСОБА_6 При спілкуванні з останнім нотаріус ОСОБА_5 зрозумів, що хворий дуже погано себе почуває, однак він, розуміючи значення своїх дій, чітко висловив нотаріусу свою волю стосовно заповідання його майна. Коли приблизно через 2 години нотаріус повернувся до лікарні з набраним на папері текстом заповіту, ОСОБА_6 прочитав його вголос в присутності всіх осіб, у користь яких цей заповіт було складено, власноручно зробив запис у тексті заповіту та підписав цей заповіт. У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_5 просив у задоволенні позову відмовити у зв'язку з його безпідставністю.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.15), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Горохів Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина.

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

При житті ОСОБА_6 заповів усе своє майно в рівних частинах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_2, що вбачається із заповіту, посвідченого 20 травня 2011 року приватним нотаріусом Горохівського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 (а.с.14).

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 06 травня 1987 року палацом урочистих подій м.Львів(а.с.8), ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Львів, його батьком є ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_10.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 07 квітня 1989 року Мирненською сільськоюрадою Горохівського району Волинської області (а.с.8), ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с.Мирне Горохівського району Волинської області, її батьком є ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_10.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2101/416, виданої Горохівською центральною районною лікарнею Волинської області (а.с.16), вбачається, що ОСОБА_6 хворів на рак сечового міхура IV ст. з метастазами в печені ДН ІІ, виражений больовий синдром. З 20 травня 2011 року ОСОБА_6 почав отримувати наркотичні знеболюючі кожні 6 годин (06.00-12.00-18.00-00.00).

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Саме на цю обставину недійсності заповіту і посилається позивач.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК Ураїни правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

З акту судово-психіатричного експерта від 24 грудня 2014 року № 361 (а.с.116-119) вбачається, що у ОСОБА_6 на час складання заповіту 20 травня 2011 року виявлялися ознаки психічної патології (вираженої астенії) внаслідок інтоксикаційного синдрому та емоційної реакції на больовий синдром викликаного онкологічним захворюванням. Однак в наданих матеріалах відсутні дані про суттєву вираженість розладів зі сторони психіки, тому ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними 20 травня 2011 року при складанні заповіту.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заповіт ОСОБА_6 складений та посвідчений у встановленому законом порядку, відповідає дійсній волі спадкодавця, а позивач не надала суду беззаперечних доказів щодо наявності підстав для визнання заповіту недійсним. З огляду на вищенаведене, на думку суду, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.225, 1217, 1222, 1235, 1257 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.А.Шмідт