Справа № 438/54/15-ц
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

03 лютого 2015 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та моральної шкоди, що завдані із застосуванням обману,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та моральної шкоди, що завдані із застосуванням обману.

Крім цього, позивач у позовній заяві просить накласти арешт на легковий автомобіль марки ВАЗ-21703, 2008 року випуску, двигун №243191, свідоцтво про реєстрацію №ВСС508342, який оформлений на ОСОБА_3 та грошові кошти, що знаходяться на депозитному вкладі в Привибанку по договору №SAMDNWF 600 від 16 травня 2014 року, оформленому на ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

На виконання вказаного положення позивач повинен надати перелік доказів або клопотання про витребування доказів, як щодо підстав заявленого позову, так і обставин, які надають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, про що наголошує Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

З матеріалів наданої до суду заяви вбачається, що заявником не вказані та не долучені докази, які підтверджують, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надав підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову. Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє дійти до висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття цих заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючивище наведене, суд приходить до висновку про відсутність необхідних даних для забезпечення позову.

У зв"язку з тим, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач не позбавляється права звернутися до суду з заявою про забезпечення позову у разі наявності доказів, що підтверджують необхідність застосування будь-якого виду забезпечення позову.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210, 214, 293 ЦПК України,

у х в а л и в:

відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволені вимоги про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та моральної шкоди, що завдані із застосуванням обману.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слиш А.Т.