Провадження № 2/554/221/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2015 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Тімошенко Н.В.

при секретарі - Лисенко С.С.,

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановила:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що в добровільному порядку останній допомогу на її утримання не надає, просила позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову.

Представник відповідача позовні вимоги визнав.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.08.2008 по 22.12.2014, мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах

зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.ст.182, 183 СК України, з урахуванням того, що відповідач не обтяжений аліментними зобов'язаннями, суд визначає аліменти на користь позивачки в 1/4 частини його доходу.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов повністю.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципом № 4 Декларації прав дитини дитині, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2014 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн..

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СуддяН. В. Тімошенко