Справа № 471/1606/14-ц
Провадження №2/471/33/15
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Марценюк С. А.,

при секретарі Любченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Братське справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кривопустоська сільська рада Братського району Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати заповіт складений та посвідчений Сінченко К.І. секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області 12 липня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за №49, недійсним.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Соколівка Братського району Миколаївської області померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок: площею 9,99 га, що розташована на території Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області, та 10,08 га, що розташована в межах території Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Згідно заповіту від 26 квітня 2005 року, ОСОБА_4 заповіла їй все майно, що на день смерті належатиме їй та на яке вона за законом матиме право, в тому числі на вищезазначені земельні ділянки. У визначений законодавством строк вона звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Братського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5, від якого отримала листа, в якому було зазначено, що її заява прийнята до спадкової справи, що заведена за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом, якій, згідно заповіту від 12 липня 2007 року, ОСОБА_4 заповіла земельну, площею 9,99 га, що розташована в межах території Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області; та земельну ділянку, площею 10,08 га, що розташована на території Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Вважає, що даний заповіт не зовсім відповідає вимогам діючого на час посвідчення та складення заповіту законодавству, оскільки він посвідчений секретарем виконавчого комітету Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області, на яку обов'язки по вчиненню нотаріальних дій покладено лише 05 серпня 2010 року рішенням №30.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та суду пояснила, що ОСОБА_4 являлась її тіткою і коли проживала з нею, то зробила на її ім'я заповіт, який посвідчила секретар сільської ради Сінченко К.І. Потім ОСОБА_4 переїхала жити в с.Соколівка Братського району Миколаївської області. Коли вона пізніше поїхала до тітки в село, то дізналась, що остання склала заповіт на ім'я ОСОБА_2 Даний заповіт посвідчила секретар сільської ради Сінченко К.І., яка не мала таких повноважень. Просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заявлені позивачкою позовні вимоги та суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Соколівка Братського району Миколаївської області померла ОСОБА_4, яка 12 липня 2007 р. склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_2 земельні ділянки: площею 9,99 га, що знаходиться в межах території Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області, та 10,08 га, в межах території Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Відповідно до ч.1 ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Однак, даний заповіт не зовсім відповідає вимогам діючого на час посвідчення та складення заповіту законодавству, оскільки він посвідчений Сінченко К.І. - секретарем виконавчого комітету Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області, на яку обов'язки по вчиненню нотаріальних дій покладено лише 05 серпня 2010 року рішенням №30. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позовних вимог не визнала та просила суд відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову та суду пояснив, що заповіт складений 26 квітня 2005 р. ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1 не має законної сили. В дублікаті даного заповіту зазначено, що він виданий, замість втраченого, ОСОБА_8, про яку нічого не відомо. Позивачкою не надано підтверджуючих доказів, що вона та померла ОСОБА_4 були родичами і що порушено її право. Просив відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі, в зв'язку з відсутністю спору.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_6, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_7, допитавши свідка Сінченко К.І., всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України, передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно вимог ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як зазначено ст.ст. 1247, 1248 ЦК України, передбачають, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

В ст. 1251 ЦК України, визначено, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Ст.1254 ЦК України, передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними » визначено, що правочин може бути визнаний недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа ( фізична чи юридична ) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно дублікату заповіту від 26 квітня 2005 року, посвідченого секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області та зарєстрованим за №100, ОСОБА_4 зробила таке розпорядження: все майно, що на день смерті належатиме їй та на яке вона за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 9,99 га, що розташована на території Кривопустоської сільської ради та земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 10,08 га, що розташована на території Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області, заповіла ОСОБА_1

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та листа приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 від 27 жовтня 2014 р. слідує, що 29 липня 2014 р. після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу, в якій є заява іншого спадкоємця про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до заповіту від 12 липня 2007 року, посвідченого секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області та зареєстрованим за №49, ОСОБА_4 зробила таке розпорядження: земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,99 га, що розташована в межах території Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області; земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,08 га, що розташована на території Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області, заповіла ОСОБА_2

Свідок Сінченко К.І. суду пояснила, що в 2005 р., коли ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 але не була зареєстрована. ОСОБА_4 прийшла до сільської ради, вона висловила свою волю і склала заповіт на ім'я ОСОБА_1 Вона посвідчила даний заповіт, підтверджуючи таким чином її волю. Дублікат даного заповіту видали на підставі заяви ОСОБА_8 - сестри ОСОБА_1, оскільки позивачка працює спеціалістом даної сільської ради. Потім ОСОБА_4 переїхала жити в с.Соколівка Братського району і в 2007 р. прийшла висловити свою волю та скласти другий заповіт, оскільки її доглядала інша людина - ОСОБА_2 На ім'я ОСОБА_2 в 2007 р. вона склала новий заповіт. Заповіт був посвідчений без тиску. При посвідченні заповіту вона пересвідчилась, що ОСОБА_4 виявила свою волю.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., склала заповіт від 26 квітня 2005 року на ОСОБА_1, а 12 липня 2007 року склала новий заповіт на ім'я ОСОБА_2 Заповіт від 12 липня 2007 р. особисто прочитано вголос та підписано ОСОБА_4 Волевиявлення ОСОБА_4 щодо складання заповіту від 12 липня 2007 р. було вільним та відповідало її волі. При посвідченні даного заповіту були дотримані, передбачені ст. 203 ЦК України, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачкою не надано суду доказів визнання недійсним заповіту і її позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кривопустоська сільська рада Братського району Миколаївської області, про визнання заповіту складеного та посвідченого Сінченко Катериною Іванівною секретарем Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області 12 липня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №49, недійсним, - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою яка брала участь у справі, але не була присутньою у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Марценюк С. А.,