АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/2572/15 Головуючий у 1 інстанції - Фролов М.О.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючої судді - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» про стягнення частини вартості майна господарського товариства в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» (далі - ТОВ «Приват Лізинг») і просила винести рішення, яким стягнути з відповідача 420.162 грн., як частину вартості майна господарського товариства ТОВ «Приват Лізинг», належного позивачці у порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3, у власності якого перебувало 30% статутного капіталу зазначеного товариства.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року позов задоволено /а.с.70-75/.

Судовим рішенням стягнуто з ТОВ «Приват Лізинг» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 420.160 грн., як частину вартості майна в порядку спадкування.

Також стягнуто судовий збір.

В апеляційній скарзі ТОВ «Приват Лізинг» просить скасувати рішення, як ухвалене на неповно з»ясованих обставинах з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову у позові /а.с.77-86/.

Скаржник послався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року залишити без змін з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, у з»язку з чим відкрилась спадщина у вигляді 30% частки статутного капіталу відповідача ТОВ»Приват Лізинг», що у грошовому виразі на день відкриття спадщини, становить 2.100.810,00 грн.

Встановлено, що малолітня донька спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем за законом 1/5 частки спадкової суми, що у грошовому виразі становить 420.162,00 грн. (2.100.810 : 5), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.11.2008 року, виданого державним нотаріусом Першої Олександрійської нотаріальної контори Кіровоградської області Яковенком В.М. за реєстровим №1-2397.

Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 20.04.2009 року за №328 дозволено ОСОБА_1, як матері та законному представнику малолітньої спадкоємиці ОСОБА_2, на відмову від вступу її доньки ОСОБА_2 до ТОВ»Приват-Лізинг» та надано згоду на виплату на користь дитини вартості частки та частини прибутку ТОВ»Приват-Лізинг» із зобов»язанням покласти отримані кошти на її особистий рахунок.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв»язку зі смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступну до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.147 ЦК України, частка у статутному капіталі ТОВ переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу.

А, згідно ст.148 ЦК України слідує, що учасник товариства має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна вартості учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. Спори, що виникають у зв»язку з виходом учасника із товариства, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Також, згідно роз»яснень, викладених у п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року №13 у випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення) з товариства. У разі, якщо учасник не повністю вніс (не повністю оплатив) свій вклад до статутного капіталу товариства, йому виплачується дійсна вартість частці пропорційно внесеній (оплаченій) частині вкладу. Якщо при вирішенні спору буде встановлено, що на момент виходу (виключення) учасника у товаристві відсутні чисті активи, господарський суд відмовляє у відповідному позові у зв»язку з відсутністю в товаристві майна, що підлягає виплаті. Відповідно до частини п»ятої статті 147 ЦК аналогічно визначається вартість частини майна ТОВ (ТДВ), яка підлягає видачі або виплаті правонаступнику юридичної особи - учасника товариства або спадкоємцю фізичної особи-учасника у випадку відмови правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або відмови у прийнятті до товариства. ЇЇ вартість визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника (стаття 55 Закону України «Про господарські товариства»).

При цьому, як правомірно зазначено судом першої інстанції закон не обмежує та не ставить вище зазначене право спадкоємця на отримання від товариства належних йму коштів в залежності від наявності або відсутності на це згоди товариства чи його органів управління, наявності фактичних активів товариства.

На підставі вище викладених норм, позивач звернулася 23.07.2014 року з нотаріально посвідченою заявою до відповідача ТОВ»Приват-Лізинг» про відмову малолітньої спадкоємиці від вступу до товариства та виплату їй належної частки у майні товариства.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

А, згідно ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідач безпідставно відмовляє у виплаті позивачці належної їй частки у вартості спадкового майна, представник малолітньої ОСОБА_2, її мати ОСОБА_1, звернулась з цим позовом до суду.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов»язку в натурі.

Дійшовши висновку про задоволення позову, суду першої інстанції також обгрунтовано послався на ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

При цьому, суд послався на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 24.04.2012 року та ухвалою ВССУ від 12.09.2012 року, яким стягнуто з відповідача ТОВ»Приват Лізинг» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як спадкоємців ОСОБА_3, по 420.162 грн. кожному, що відповідає 1/5 частки належної спадкодавцю у статутному майні відповідача.

Доводи відповідача в частині необхідності застосування строків позовної давності колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції обгрунтовано зроблене посилання на ч.4 ст.261 ЦК України, згідно якої у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття, що свідчить про відсутність факту пропуску позивачем строку позовної давності при звернені до суду за захистом порушеного права малолітньої особи.

Рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Лізинг» відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді