АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/758/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48,50 Совгира І. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Дмитренка М. І.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_7 Від шлюбу мають спільну повнолітню дитину - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який являється непрацездатним.

Шлюб між позивачкою та відповідачем у 1998 році розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. При повторному шлюбі з іншим чоловіком у 1999 році позивачка змінила своє прізвище з «Коваленко» на «Гальбінська».

Позивака зазначала, що їх з відповідачем син ОСОБА_8 являється інвалідом першої групи. Інвалідність встановлена безтерміново.

Непрацездатний син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, потребує постійного стороннього догляду через що позивачка не може влаштуватися на роботу. Відповідач коштів на утримання сина в добровільному порядку не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, сина відповідач матеріально не утримує, позивачці не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не прикладає жодних зусиль для покращення його стану. За таких обставин ОСОБА_6 вимушена була звернутися до суду з заявою для примусового стягнення аліментів з ОСОБА_7 на свою користь для утримання сина-інваліда першої групи.

Позивачка вказувала, що через такий стан здоров'я та в такому віці діти потребують значних коштів на своє утримання.

На підставі вищевикладеного позивачка просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь, для утримання повнолітнього непрацездатного сина інваліда першої групи безтерміново, ОСОБА_8, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і довічно.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в розмірі чотирьохсот гривень щомісячно, починаючи з 21 січня 2015 року і довічно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального права та просить скасувати рішення районного суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

У силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення чи зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Правовідносини сторін регулюються нормами ст. ст. 198 - 201 СК України, оскільки йдеться про стягнення аліментів на сина, ОСОБА_8, який досягнув повноліття, однак є непрацездатним.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сину).

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення ( ст. ст. 182, 200 СК України).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно, суд першої інстанції врахував матеріальний стан платника - батька, наявність у нього на утриманні непрацюючої дружини, їхню потребу в оперативному лікуванні.

Крім того, судом першої інстанції вірно врахований обов'язок позивача у справі, матері непрацездатного повнолітнього сина, утримувати ОСОБА_8, оскільки кожен з батьків несе однаковий обов'язок утримувати непрацездатного сина, а матеріальний стан позивачки із врахуванням її працездатного віку не звільняє останню від виконання такого обов'язку.

Оцінюючи матеріальний стан самого непрацездатного, колегія суддів зауважує, що непрацездатний ОСОБА_8 отримує державну соціальну допомогу інвалідам дитинства І групи у розмірі 1 423, 50 грн. Таким чином, його матеріальний стан перевищує прожитковий мінімум, установлений ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік», оскільки становить для осіб, які втратили працездатність 949 гривень.

Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід непрацездатного не забезпечує йому підтримання нормальної життєдіяльності, яка і є критерієм визначення прожиткового мінімуму.

Разом з тим, судом встановлено, що непрацездатний ОСОБА_8 потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду, за рекомендаціями лікаря йому необхідне систематичне медикаментозне лікування, що свідчить про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі. Для відновлення працездатності експертна комісія рекомендувала ОСОБА_8 стаціонарного лікування та нагляду лікарів-спеціалістів.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання матері ОСОБА_6 із сином вказано на складне матеріальне становище сім'ї, необхідність у лікуванні сина та брак коштів для забезпечення сім'ї продуктами харчування та ліками.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач частково визнав свій обов'язок щодо утримання непрацездатного повнолітнього сина, рішення суду першої інстанції у встановленому законом порядку не оскаржив.

Разом з тим, районним судом не було враховано, що відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей ОСОБА_6 має право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітнього, який повинен бути позивачем у зазначеній справі, а з врахуванням того, що матеріали справи не містять доказів недієздатності непрацездатного ОСОБА_8, то аліменти мають бути стягнуті на його, а не інших осіб, користь, в т.ч. коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

Ці положення закону при вирішенні позову судом першої інстанції не враховані, аліменти стягнуті на користь матері повнолітнього.

Проте, виходячи із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», залучення непрацездатного повнолітнього на користь якого стягуються аліменти є правом, а не обов'язком суду. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що не є обов'язковою підставою для скасування судового рішення незалучення цієї особи до участі у справі.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 підлягає до зміни в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 21 січня 2015 року довічно.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2015 року -змінити.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Чигирина Черкаської області та жителя АДРЕСА_1, працюючого начальником Чигиринської районної державної лікарні ветеринарної медицини, аліменти на користь ОСОБА_8 у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 21 січня 2015 року і довічно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :