У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, та з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати дії відповідача ОСОБА_5 щодо скошування ним озимої пшениці із належної позивачу земельної ділянки неправомірними та стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну неправомірними діями, в розмірі 63 700 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук