РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8093/14-ц

пр. № 2/759/206/15

05 лютого 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

3-ті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві

державної адміністрації,

відділ Державної міграційної служби Святошинського РВ ГУДМС України

в м.Києві

про надання дозволу матері на тимчасовий виїзд з неповнолітньою дитиною

за межі України без згоди та супроводу батька, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила надати їй дозвіл на виїзд за межі України малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 на термін не більше 30 днів за одну поїздку, але не більше 70 днів на рік, протягом часу до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, обґрунтовуючи позов тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 10.04.1998р. по 23.07.2008р. Вона має малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, батьком якої записаний ОСОБА_2, хоча він фактично не є біологічним батьком дитини. Вона займається вихованням і утриманням дитини та має намір оздоровлювати дочку, в тому числі і за межами України, але відповідач чинить їй в цьому перешкоди і не надає згоди на виїзд дитини за кордон. На даний час є таке, що набрало законної сили рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29.10.2014р. про виключення з актового запису про народження дитини - дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, відомостей про ОСОБА_2. як батька. Просила задовольнити позов в інтересах дитини на підставі ст.155 СК України, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України».

В судовому засіданні представник позиваки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на те, що відповідач різними способами чинить позивачці перешкоди щодо вирішення питань стосовно дитини, перешкоджав їй записати дитину на прізвище матері, у зв*язку із чим позивачка притягалась до адміністративної відповідальності, знаючи про те, що він не є біологічним батьком дитини, безпідставно оскаржував усі судові рішення з метою затягування судових процесів, чим перешкоджав виїзду дитини за межі України для оздоровлення і відпочинку та відповідно діяв не в інтересах доньки. При цьому, представник позивачки зазначила про те, що на даний час вона не може вказати чітко час відпочинку або оздоровлення і країну прямування.

Відповідач в судове засідання не з*явився двічі, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується розпискою (а.с. 120) і поштовим повідомленням (а.с. 130), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації просила розглядати справу без представника і постановити рішення в інтересах дитини (а.с. 103, 132 - листи).

Відділ Державної міграційної служби Святошинського РВ ГУДМС України в м.Києві просив розглядати справу без представника (а.с. 31, 101, 123, 141 - листи).

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представників третіх осіб на підставі матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 одружилися 10.04.1998р. (а.с. 12 - копія свідоцтва про одруження).

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 11.08.2008р. шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 114 - копія рішення суду) і на підставі цього судового рішення отримало свідоцтво про розірвання шлюбу 23.07.2008р. (а.с. 13 - копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3, матір*ю якої є ОСОБА_1, а батьком в актовому записі про народження записаний ОСОБА_2 (а.с. 11 - копія свідоцтва про народження).

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження зареєстрована і мешкає з матір*ю в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою до формі №3 від 25.04.2014р. (а.с. 10 - довідка).

В липні 2014р. ОСОБА_2 в судовому порядку оспорив своє батьківство стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с. 87 - копія ухвали Голосіївського районного суду м.Києва про відкриття провадження у справі).

Як вказувала в судовому засіданні представник позивачки, 29.10.2014р. Голосіївським районним судом м.Києва його позов був задоволений, але він оскаржив рішення місцевого суду і ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 04.02.2015р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29.10.2014р. було залишено без змін (а.с. 134 - копія ухвали суду).

В матеріалах справи є заява ОСОБА_1 до начальника Служби у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації від 21.08.2008р. про надання дозволу зареєструвати дитину на прізвище матері без згоди батька (а.с. 139 - копія заяви) і витяг з протоколу №18 засідання Опікунської ради Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 24.09.2008р. про надання ОСОБА_1 дозволу на реєстрацію дитини на прізвище матері без згоди батька - ОСОБА_2 (а.с. 138 - копія витягу).

Постановою №711 від 20.11.2008р. адміністративної комісії Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації справа про адміністративне правопорушення за ст.212-1 ч.2 КУпроАП відносно ОСОБА_1 була закрита (а.с. 137 - копія постанови).

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Згідно частини 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

В частині 2 цієї ж правової норми вказано, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов*язків щодо дитини.

У відповідності до частини 2 ст.150 СК України, батьки зобов*язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В частині 2 ст.155 СК України зазначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини 2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон...

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України №57 від 27.01.1995р. з наступними змінами і доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний проміжок часу перебування у цій державі.

Хоча в даному спірному випадку позивачка не вказує конкретну державу прямування і час відпочинку або оздоровлення дитини, однак сукупність зібраних в справі доказів доводить сумлінне виконання позивачкою своїх обов*язків як матері малолітньої доньки, піклування про її здоров*я, духовний і фізичний розвиток та намагання виконувати свої обов*язки виключно в інтересах малолітньої дитини.

Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємному зв*язку, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження належними доказами в судовому засіданні та підлягають задоволенню, оскільки відповідають інтересам малолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 155 СК України, частиною 2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України №57 від 27.01.1995р. з наступними змінами і доповненнями, ст.ст. 10, 11, 57-60, 169 ч.4, 209, 212-215, 223-228 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженці м.Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована і мешкає в АДРЕСА_2 на виїзд за межі України малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, що зареєстрована в АДРЕСА_2 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, що мешкає в АДРЕСА_3, на термін не більше 30 днів за одну поїздку, але не більше 70 днів у рік протягом часу до досягнення дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження шістнадцятирічного віку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено іншими учасниками процесу до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: