АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2351/15 Справа № 202/6384/14-ц №2/0202/4389/2014 Головуючий у 1 й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Котушенко С.П.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 53" Дніпропетровської міської ради на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 53" Дніпропетровської міської ради, третя особа: Дніпропетровська обласна організація "Професійна спілка працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України", про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що 10.08.2007 року він був прийнятий на посаду бухгалтера 1 категорії до відповідача та 05.05.2014 року був звільнений з цієї посади за скороченням чисельності працівників незаконно, але при цьому не було враховано його переважного права на залишенні на роботі, йому не запропоновували іншої роботи на підприємстві, про засідання профспілкового комітету 04 та 16 квітня 2014 року його ніхто не попереджав та не запрошував взяти участь, його звільнили через два тижні після проведеного засідання профспілкового комітету, 29 травня 2014 року інспекцією з питань праці було встановлено про його звільнення з порушенням вимог законодавства, тому позивач просив суд визнати незаконними та скасувати накази № 101 і № 23 від 05.05.2014 року про його звільнення, поновити його на попередній посаді, стягнути на його користь з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 23 283 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн..

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2012 визнаний незаконним наказ № 23ок від 05 травня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади бухгалтера 1 категорії на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та його поновлено на цій посаді, стягнуто на його користь з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 53» заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 23 283 грн. 60 коп. та моральну шкоду суму в розмірі 1 000 грн., а в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне підприємство № 53" Дніпропетровської міської ради просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За правилами ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників із мінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців: особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення працівника без законної підстави працівник повинен бути поновленими на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на робот орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За роз'ясненнями, викладеними в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудовий спір, пов'язаний зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суд мав з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як правильно встановлено судом, позивач працював з 10.08.2007 року на посаді бухгалтера 1 категорії у відповідача, де також працювала з 01.04.2004 року інший бухгалтер цієї ж категорії ОСОБА_3.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 27/45 від 25.12.2013 року вирішено провести реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств в Амур-Нижньодніпровському, Жовтневому та Індустріальному районах; припинити діяльність Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 21» Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 50» шляхом приєднання до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 53» Дніпропетровської міської ради.

За наказом № 64 від 14 січня 2014 року з метою оптимізації витрат на виробництво послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, забезпечення безперебійного надання послуг на підставі вказаного рішення Дніпропетровської міської ради наказано інспектору з кадрів попередити під розпис працівників про реорганізацію КП «ЖЕП № 53» Дніпропетровської міської ради з подальшим їх звільненням, після чого ОСОБА_2 попереджено про наступне звільнення 17.03.2014 року у зв'язку з реорганізацією, але при цьому в попередженні не зазначено пропонування йому переведення на вакантні посади.

Згідно з актом від 14.01.2014 року, складеним начальником КП «ЖЕП № 53» та інспектором відділу кадрів КП «ЖЕП № 53» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2, бухгалтеру 1 категорії, у зв'язку із запланованим скороченням займаної посади, було запропоновано переведення на вакантну посаду двірника, слюсаря, маляра, однак від переведення ОСОБА_2 відмовився.

На засіданні профспілкового комітету від 16.04.2014 року вирішено надати згоду на звільнення у зв'язку зі скороченням бухгалтера 1 категорії ОСОБА_2.

Наказом начальника КП «ЖЕП № 53» ДМР № 102 від 05 травня 2014 року були внесені зміни до штатного розпису з 05 травня 2015 року та наказано вивести зі штатного розпису професії (посади) бухгалтера 1 категорії.

Наказами № 23-о і № 101 від 05.05.2014 року ОСОБА_2, бухгалтера 1 категорії, звільнено згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку і компенсаційних виплат за невикористані щорічні відпустки.

Згідно з актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування Комунального підприємства «ЖЕП № 53» Дніпропетровської міської ради № 04-01-28/240 від 29 травня 2014 року, складеним територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області, встановлено відсутність документального підтвердження пропонування ОСОБА_2. іншої посади; відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 24.09.2006 року ОСОБА_2 має статус «учасника бойових дій», однак на час проведення перевірки відсутнє документальне підтвердження проведеного аналізу щодо переважного права працівника на залишення його на роботі, документальне підтвердження проведення консультацій з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню працівників.

Виходячи з того, що відповідачем не надані документи з особистим підписом ОСОБА_2 щодо пропонування йому іншої посади на цьому ж підприємстві, та документи, які свідчать про переважне право іншого бухгалтера 1 категорії ОСОБА_3 на залишення на роботі, суд обґрунтовано на підставі зазначених норм закону дійшов правильного висновку про звільнення позивача з порушенням вимог трудового законодавства, задовольнивши частково його позовні вимоги.

Доводи комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 53" Дніпропетровської міської ради у скарзі про значно нижчу продуктивність його праці і кваліфікацію порівняно з іншим бухгалтером 1 категорії ОСОБА_3 не можуть бути прийняти до уваги, оскільки вони ґрунтуються лише на особистих суб'єктивних припущеннях відповідача, в підтвердження яких ним не наведено достатніх достовірних доказів (порівняних висновків атестаційних комісій, медичних документів з відповідними висновками, нарядів та актів виконаних робіт за певний час, відомостей про надання преміальних доплат та інших заохочень за високі показники в роботі, даних про відмову позивача від виконання певних робіт, порушення відповідачем питань щодо невиконання або неналежного виконання ним професійних обов'язків та зауважень щодо їх неналежного виконання з боку керівництва - накази, доповідні, акти, службові записки, скарги замовника тощо), а саме по собі неможливість позивачу надати попередню роботу за відсутністю цієї посади у штатному розкладі не може бути підставою для відмови в задоволенні його позовних вимог про поновлення на роботі.

Наведені скаржником доводи щодо належного повідомлення позивача про його звільнення з пропозицією переведення на вакантні посади фактично зводяться до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, і правильність висновків суду щодо незаконності звільнення позивача не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 53" Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: