Справа №1414/3044/2012 26.05.2015 26.05.2015 26.05.2015
Провадження № 22ц/784/1063/15 Головуючий в 1 інстанції Безпрозванний В.В. Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання Кудрі В.М.,

за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2015 року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)

до

ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

треті особи: Миколаївська міська рада (далі - міськрада),

служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради(далі - служба у справах дітей)

про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення зі зняттям осіб з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

14 червня 2012 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, який в подальшому уточнило, до ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняттям цих осіб з реєстраційного обліку.

Позивач зазначав, що 22 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № NKTGGK09440017, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 46 000 доларів США, зі сплатою 10,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та строком до 21 березня 2022 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж числа між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки. Згідно вказаного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1. Даний договір був зареєстрований приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за № 857. Сторонами була обумовлена ціна предмету іпотеки у 252 500 грн.

Оскільки боржник ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором від 22 березня 2007 року, у зв'язку з чим, станом на 13 квітня 2012 року, виникла заборгованість в розмірі 54 877 доларів США 09 центів, що еквівалентно 437 919 грн. 18 коп., позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеки з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Крім того, позивач просив виселити всіх осіб, які проживають у спірній квартирі зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

17 липня 2013 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним, який ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2015 року залишено без розгляду за заявою представника відповідача.

Ухвалою того ж суду від 18 червня 2013 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів неповнолітніх: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, законним представником яких є їх мати - ОСОБА_4

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції є незаконним та ухваленим з порушенням норм процесуального і матеріального права. Крім того, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності на момент розгляду справи, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку»

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та зробленим на підставі повно та об'єктивно досліджених обставини справи та із застосуванням тих норм права, які підлягали до застосування.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № NKTGGK09440017. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_2 отримав в кредит 46 000 доларів США, зі сплатою 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та строком повернення до 21 березня 2022 року (а.с. 11-13, т. 1).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж числа між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14-16, т. 1).

Даний договір був зареєстрований приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за № 857. Сторонами була обумовлена ціна предмету іпотеки у 252 500 грн.

У зв'язку з невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за даним кредитним договором станом на 13 квітня 2012 року виникла заборгованість в сумі 54 877 доларів США, що еквівалентно 437 919 грн. 18 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Матеріалами справи підтверджується, що спірна квартира має загальну площу 56,90 кв.м. (а.с. 16) та є постійним місцем проживання відповідачів (а.с. 32, 124).

Крім того, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 травня 2015 року, який наданий на запит апеляційного суду, вбачається, що інше житло у власності відповідачів відсутнє.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та, враховуючи, що спірну квартиру ОСОБА_2 передав в іпотеку в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іноземній валюті, загальний розмір цієї квартири не перевищує 140 кв.м. та іншого житла у його власності немає, вирішив спір в межах заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального і матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуюча

Судді