АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/6928/2015 Головуючий у1-й інстанції - Фролова І.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Панченка М.М.

суддів Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення коштів, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по додатковій заробітній платі(премії за основними результатами господарської діяльності) в розмірі 11.000 грн., компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку по день фактичного проведення такого розрахунку, а також моральну шкоду в розмірі середнього заробітку за три місяці.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що 13 березня 2012 року вона була працевлаштована на посаді провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення у сфері корпоративних та трудових відносин ПАТ «Укртелеком». 05 грудня 2014 року вона звільнена з роботи за згодою сторін. Вважаючи, що відповідачем порушено трудові права позивача в частині невиплати їй премії за основними результатами господарської діяльності в період з 01.01.2014 року по 05.12.2014 року, остання звернулася до суду із вказаним позовом.

Визначаючи розмір невиплаченої премії в розмірі 11.000 грн., позивачка указала, що це приблизний розмір премії, який на її думку не виплачений їй у спірний період, виходячи із раніше виплачених їй премій за попередні роки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення та ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Послалася на те, що угода про припинення трудового договору, укладена між сторонами, та згідно якої позивач позбавлений права на виплату їй відповідачем будь-яких інших сум, крім тих, що вказані в угоді(в тому числі премій), є нікчемною, оскільки ст. 9 КЗпП України встановлена недійсність угод про працю, які погіршують становище працівників. Крім того, скаржник наполягала на тому, що премія за основними результатами господарської діяльності є колективною та має розподілятися між працівниками підрозділу в рівних частках.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та таке встановлено судом, ОСОБА_2 прийнята на посаду провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення у сфері корпоративних та трудових відносин ПАТ «Укртелеком» відповідно до наказу від 13.03.2012р. №126-к про прийняття на роботу. 13.09.2012 року дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_2 та відповідачем, продовжено на невизначений термін /а.с. 21/.

Відповідно до наказу(розпорядження) №1978-к від 02.12.2014 року, починаючи з 05.12.2014 року між позивачем та ПАТ «Укртелеком» припинено трудовий договір за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України /а.с. 38а/.

Крім того, 05.12.2014 року між сторонами укладено угоду про припинення трудового договору /а.с. 22/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що жодні права позивача відповідачем не порушено, оскільки премія за основними результатами господарської діяльності не є обов'язковою виплатою.

Так, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оплату праці», ст. 97 КЗпП України, форми і системи праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до п.2.9. Додатку 1 до Колективного договору ПАТ «Укртелеком» на 2011-2014 роки, передбачено, що преміювання працівників Товариства за основними результатами господарської діяльності, за виконання особливо важливих завдань здійснюються згідно з Положеннями, затвердженими рішенням Правління ПАТ «Укртелеком» та погоджених з Комітетом.

За змістом п.1.1 Положення «Про порядок преміювання працівників товариства за основними результатами господарської діяльності»(далі - «Положення»), дане положення розроблено з метою забезпечення ефективності діяльності Товариства, заохочення особистого внеску працівників в досягнення кінцевих результатів роботи Товариства, спонукання до якісного виконання функціональних обов'язків та встановлення єдиних правил підготовки документів щодо преміювання.

Також, п. 1.2 Положення передбачено, що премія за основними результатами господарської діяльності нараховується при виконанні умови та показників преміювання. Премія за основними результатами господарської діяльності може бути нарахована працівникам, які не мали виробничих недоліків, дисциплінарних стягнень за фактично відпрацьований час. Премія за результатами господарської діяльності не є обов'язковою для нарахування.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що вказаний вид премії не є обов'язковим до нарахування та виплачується роботодавцем з урахуванням оцінки індивідуальних показників роботи кожного працівника, яка згідно п.2.2.4 Положення проводиться керівником структурного підрозділу за наступними загальними критеріями: якісне виконання функціональних обов'язків; обсяг та інтенсивність виконуваної роботи; відповідальність працівників за виконання завдань з діяльності товариства; ефективна діяльність працівника; дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку трудової дисципліни; врахування фактично відпрацьованого часу за звітний період; врахування особистого внеску в результати роботи.

Крім того, відповідно до п.3.1. даного Положення керівник за компетенцією має право в межах доведеної суми коштів, яка спрямовується на преміювання, визначати розмір премії працівникам по підлеглості в залежності від оцінки його роботи.

Доводи скаржника щодо того, що вказана премія є колективною та має виплачуватися всім працівникам підрозділу в рівних частках, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Так, дійсно, підставою для доведення до окремого підрозділу відповідної суми коштів, призначеної для преміювання працівників вказаної структурної одиниці товариства, є виконання підрозділом в цілому покладених на нього завдань та функцій. У випадку невиконання підрозділом таких завдань, кошти на преміювання його працівників не виділяються.

Разом з тим, у випадку виділення відповідних коштів для преміювання працівників окремого підрозділу ПАТ «Укртелеком», рішення щодо розміру премії кожного працівника, а також рішення щодо кола осіб, які підлягають преміюванню, приймається керівником такого підрозділу в залежності від оцінки роботи кожного працівника окремо, що випливає із наведених вище пунктів Положення.

Крім того, між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_2 05.12.2014 року укладено угоду про припинення трудового договору на підставі п.1. ст. 36 КЗпП України. Згідно з п.3.1. даної угоди Товариство взяло на себе зобов'язання у день звільнення здійснити повний розрахунок з Працівником, шляхом виплати ряду сум. Всі перелічені в угоді про припинення трудового договору суми були виплачені позивачу у день звільнення в повному обсязі, що позивачем не заперечується.

Відповідно до п.5. даної угоди, сторони домовились, що, незважаючи на будь-які положення Договору, Колективного договору ПАТ «Укртелеком» на 2011-2014 роки, внутрішніх документів Товариства та будь-які інші попередні домовленості Сторін (усні чи письмові) про протилежне, виплата Товариством всіх сум, передбачених в п.3.1. цієї Угоди, становлять повний розрахунок Товариства з Працівником, і Працівник не має права на виплату Товариством жодних інших виплат, в тому числі премій.

Зазначена угода підписана сторонами, позивач погодилася з її умовами, а отже підтвердила відсутність претензій до відповідача щодо проведення з нею відповідних розрахунків.

Посилання скаржника на нікчемність вказаної угоди не ґрунтується на вимогах закону. Так, ст. 9 КЗпП визначено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказаною угодою та, зокрема, п. 5, становище позивача жодним чином не було погіршено порівняно з законодавством України, оскільки ОСОБА_2 вказаною угодою не була позбавлена права на відшкодування їй відповідачем коштів, які підлягали виплаті при звільненні. Навпаки, сторони дійшли згоди щодо переліку сум, які роботодавець зобов'язувався сплатити працівнику, та задекларували відсутність претензій один до одного. Премія, яку просить стягнути позивач, не є обов'язковим платежем, а тому відсутність його у вказаній угоді не свідчить про погіршення становища працівника в розумінні ст. 9 КЗпП України.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача невиплаченої премії, у зв'язку з дотриманням роботодавцем трудового законодавства, решту позовних вимог також слід залишити без задоволення як такі, що є похідними від вимоги, що вказана вище.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: