АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилався на те, що внаслідок злочину, скоєного ОСОБА_3, він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а тому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 5140,53 грн., моральну шкоду в розмірі 30000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2060 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4168,36 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 560 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. за позовні вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за позовні вимоги немайнового характеру.

Ухвалою цього ж суду від 25 грудня 2014 року виправлено арифметичну помилку, допущену в рішенні від 17 грудня 2014 року, зазначено в резолютивній частині рішення суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 3921,78 грн. замість 4168,36 грн.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 4717,14 грн., моральну шкоду в розмірі 30000 грн. та додатково судові витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Посилається на необґрунтованість та незаконність рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 травня 2012 року близько 22 год. 00 хв. в дворі будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 наніс удари ОСОБА_4, чим спричинив йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно виписних епікризів № 2383 та № 3561 вбачається, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Третій міській лікарні у період з 15.05.2012 року по 21.05.2012 року з діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Гематоми повіки лівого ока. Крововилив в коньюктиву лівого ока» та в Кременчуцькій першій міській лікарні ім. О.Т. Богаєвського з 30.05.2012 року по 12.06.2012 року з діагнозом «Післятравматичний набряк сітківки лівого ока».

Також позивач ОСОБА_2 направлявся на огляд в Інститут очних хвороб та тканинної терапії АМН України ім. В.П. Філатова м. Одеси, що підтверджується копією направлення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського № 47 від 18.06.2012 року.

Відповідно до карти № 431/441 хворого денного стаціонару поліклініки 4 міської лікарні, ОСОБА_2 перебував на лікуванні у період з 23.07.2012 року по 25.07.2012 року та з 30.07.2012 року по 07.08.2012 року з діагнозом «Відновлювальний період ЗЧМТ. Струс головного мозку».

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 1181, ОСОБА_2 перебував в Кременчуцькій п'ятій міській лікарні на стаціонарному лікуванні у період з 19.06.2013 року по 02.07.2013 року з діагнозом «Наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (2012), струс головного мозку».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст.ст. 22, 1166, 1195 ЦК України, ст. 60 ЦПК України та наданих позивачем доказів: квитанцій, чеків та проїзних документів, що підтверджують розмір витрат, понесених позивачем на лікування, в сумі 3921 грн. 78 коп.

Колегія суддів не вбачає підстав до задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі та вважає, що місцевий суд мотивовано не прийняв до уваги зайві товарні чеки ТОВ «Адлер» м. Кременчук за № 9392 від 24.07.2012 р. на суму 71,60 грн. та № 9777 від 30.07.2012 р. на суму 67,97 грн., які дублюють відповідні фіскальні чеки від 24.07.2012 № 9392 та від 30.07.2012 р. № 9777 (а.с. 28, 29), суму благодійного внеску у 240 грн., сплаченого у пожертву П'ятої Кременчуцької міської лікарні (а.с. 37), витрати у сумі 161,22 грн. на проїзд до лікувальних закладів матері позивача - ОСОБА_5, потреба у супроводі якої по справі не доведена (а.с. 23-24), послуги телефонного зв'язку в розмірі 30,52 грн. (а.с. 33) та витрати на медичні дослідження в розмірі 80 грн. та ліки у сумі 490,95 грн., понесені у березні 2014 року (а.с. 39, 40), оскільки позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції не доведено правових та фактичних підстав належності вказаних витрат до обсягу відповідальності ОСОБА_3 за спричинену з його вини шкоду.

Надання доказів до суду апеляційної інстанції після ухвалення оскаржуваного рішення не є підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до ст. 131 ЦПК України такі докази позивач зобов'язаний був подати до місцевого суду до початку розгляду справи по суті.

Питання щодо виправлення описок та арифметичних помилок в судовому рішенні вирішується в порядку, встановленому ст. 219 ЦПК України, судом, який постановив рішення.

Вирішуючи питання щодо відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, місцевий суд вірно керувався ст.ст. 23, 1167 ЦК України та відповідними роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди» та вирішив, що такі позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки позивач з вини відповідача зазнав душевних страждань, отримав психологічну травму, а отримані тілесні ушкодження призвели до стійкої втрати загальної працездатності на 15 %. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних та фізичних страждань потерпілого, погіршення стану його здоров'я, ступеня вини відповідача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції також обгрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України відмовлено у відшкодуванні позивачеві витрат в розмірі 500 грн. на правову допомогу адвоката ОСОБА_6, участь якого в цивільній справі не доведена.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині судового рішення, не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

З урахуванням зазначених обставин та вимог процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно. Суддя