Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Дем'яносова М.В., Колодійчука В.М.,

Маляренка А.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Черкаська міська рада, про визначення порядку землекористування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони у справі є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1. Землекористування земельною ділянкою, на якій розміщене вказане домоволодіння впорядковане рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 17 вересня 1996 року № 596, а саме: 1000 кв. м - у постійне користування для обслуговування існуючого житлового будинку і господарських споруд, 123 кв. м - в короткострокове користування на 3 роки під город без права забудови, без відшкодування понесених витрат і збитків. Розподілу земельної ділянки між співвласниками відносно часток у будинку не проведено. Оскільки між сторонами наявна невизначеність відносно встановленого порядку землекористування, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2014 року позов задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до ІІ варіанту судової земельно-технічної експертизи.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 залишено у спільному користуванні усіх співвласників.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що на підставі ч. 2 ст. 120 ЗК України до позивача та інших співвласників житлового будинку перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача - Черкаського ремонтно-експлуатаційного управління - 5 (далі - Черкаське РЕУ-5).

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд виходив з того, що спірна земельна ділянка є частиною земель житлової забудови, на ній розташований багатоквартирний житловий будинок несадибного типу, який належав до державного житлового фонду, і тому вказана земельна ділянка не може бути передана у власність чи користування окремим співвласникам житлового будинку.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до статей 212, 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення судів вказаним вимогам повністю не відповідають.

Судами встановлено, що сторони є співвласниками домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 25 жовтня 1997 року належить 1/5 частина будинку, ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 30 грудня 2004 року - 27/100 частки; ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Соснівського райвиконкому від 02 лютого 2000 року належить по 3/50 частки кожному; ОСОБА_11, правонаступником якої є ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 1990 року - 7/20 часток (а.с. 71).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 17 вересня 1996 року № 596 за Черкаським РЕУ-5 закріплена земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 1123 кв. м, з них 1000 кв. м - в постійне користування для обслуговування існуючого житлового будинку і господарських будівель, 123 кв. м в короткострокове користування на три роки під город без права забудови, без відшкодування понесених витрат і збитків (а.с. 172).

З листа управління Держземагентства у Черкаському районі Черкаської області від 28 жовтня 2014 року вбачається, що інформація про власника чи користувача земельної ділянки по АДРЕСА_1 відсутня (а.с. 173).

Як роз'яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, розглядаючи справу та ухвалюючи різні за змістом судові рішення по суті спору, суди обох інстанцій вказаних вимог закону не виконали.

Визначаючи порядок користування земельною ділянкою, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 212 - 214 ЦПК України не встановив правового статусу будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, як багатоквартирного будинку чи будинку садибного типу. Так, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу та правовстановлюючих документів (а.с. 31, 71) кожному з співвласників належать частки у праві власності, а не окремі квартири, а згідно з свідоцтвом на право власності на житло від 02 лютого 2000 року орган приватизації Соснівського райвиконкому посвідчив, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належить квартира (частка 9/50) (а.с. 70); рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2013 року у справі про припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало встановлено, що сторони у справі є власниками квартир (а.с. 77 - 79); згідно з запереченнями ОСОБА_5 на позовну заяву, будинок по АДРЕСА_1 належав до державного житлового фонду і був приватизований його мешканцями. Разом з тим, місцевий суд вказаним доказам не надав належної правової оцінки, у визначений процесуальним законом спосіб не усунув протиріч, що з них вбачаються та не врахував, що порядок користування спільною земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, визначений ст. 88 ЗК України, а порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований багатоквартирний будинок - ст. 42 ЗК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо земельної ділянки, суд першої інстанції не встановив її правового режиму, власника та розміру. Також суд обмежився лише тим колом учасників процесу, які були зазначені в позовній заяві, а отже, всупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу права заявити клопотання про залучення до участі у справі Черкаського РЕУ-5, за яким згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 17 вересня 1996 року була закріплена спірна земельна ділянка (1000 кв. м - в постійне користування, 123 кв. м - в короткострокове користування лише на три роки), оскільки рішенням у цій справі може бути вирішено питання про права та обов'язки цього підприємства щодо вказаної земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, помилки місцевого суду не усунув та не встановивши обставини, що мають значення для вірного вирішення справи, зокрема щодо власника земельної ділянки, її правового режиму та розміру, ухвалив рішення, яким вирішив питання про залишення земельної ділянки в спільному користуванні співвласників.

Судам слід звернути увагу на вищевказане, вирішити питання про склад осіб, які беруть участь у справі, тобто відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України створити необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи, зберігаючи об'єктивну неупередженість до усіх учасників процесу.

За правилом ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи наведене, вказані порушення норм процесуального права, унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 04 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Колодійчук

А.В. Маляренко

І.М. Фаловська