БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/6564/14-ц
провадження № 2/361/156/15
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.,

при секретарі Масловській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшов зазначений позов ОСОБА_1, де в обґрунтування позовних вимог зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років помер її дід ОСОБА_3, який проживав у селищі Велика Димерка Броварського району Київської області за адресою: АДРЕСА_1. Батько позивача, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Через півтора роки після смерті дідової дружини, баби позивача, ОСОБА_5, дід ОСОБА_3 29.07.2013 року склав новий заповіт за реєстровим № 219. Відповідно до оспорюваного заповіту ОСОБА_3 заповів все своє майно синові ОСОБА_2

Даний заповіт має бути визнаний недійсним у зв'язку з тим, що він не відповідає волі заповідача і його волевиявлення не було вільним.

Протягом 2012 року - ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач займалась піклуванням про свого діда: возила йому регулярно їсти, возила до лікарні, оплачувала лікування. Із своїм сином ОСОБА_2 дід мав складні стосунки. Вони постійно сварились. ОСОБА_2 при сварках використовував нецензурну лайку, особливо у стані алкогольного сп'яніння, разом із своєю дружиною ОСОБА_6 про діда майже не піклувались, носити їсти йому почали лише за тиждень до його смерті.

Крім того, позивачу стало відомо, що у листопаді 2013 року у діда зникли документи, а на їх відновленні останній не наполягав. Зі слів сусідів стало відомо, що документи забрав відповідач для того, щоб дід не склав новий заповіт. Таким чином, відповідач постійними сварками та приниженням заповідача схилив діда до складання оскаржуваного заповіту.

Позивач та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні доводи позову підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_8 позов не визнали посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області - ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що заповіт складений у сільській раді, для його складання заповідач прийшов сам, не повідомляв про те, що на нього хтось чинить тиск щодо змісту заповіту. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років помер ОСОБА_3, який проживав у селищі Велика Димерка Броварського району Київської області за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріалами справи встановлено, що 29.06.2006 року ОСОБА_3 склав заповіт за реєстровим № 125, яким заповів все своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Це підтверджується листом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області вих. № 1119/02-14 від 18.04.2014 року.

Батько позивача, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.11.2006 року ( а.с. 7 ).

29.07.2013 року ОСОБА_3 склав новий заповіт за реєстровим № 219, за яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і, на що за законом матиме право, заповідав ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10, мати позивача, у судовому засіданні надала покази про те, що у її дочки із дідом були дуже хороші стосунки, вона постійно за ним доглядала, возила їсти, відвозила до лікарні та ін.. Дід ОСОБА_3 часто жалівся на свого сина ОСОБА_2, казав, що останній його ображає, кричить, застосовує фізичну сил. Однак, очевидцем вказаних подій свідок не була.

Свідок ОСОБА_11, знайома позивача, надала покази про те, що Таня часто відвідувала діда, приносила йому їду. Зі слів Тані їй відомо, що дідо жалівся на сина ОСОБА_2 та хотів змінити заповіт.

Свідок ОСОБА_12, колишній цивільний чоловік позивача, надав покази про те, що із Танею їздили по вихідних до діда, возили його в лікарню. Дідо жалівся на сина ОСОБА_2, так як останній ображав діда, як словами, так і прикладав до нього фізичну силу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані докази по справі та надавши їм об'єктивну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що системний аналіз норм ЦК свідчить, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225, ст. 231 ЦК, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно із ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позивачем у судовому засіданні не доведено факту складання заповіту проти справжньої волі заповідача, зокрема, із застосуванням до нього відповідачем психічного чи фізичного тиску. Свідчення допитаних у судовому засіданні свідків не підтверджують доводів позовних вимог, оскільки вони не були очевидцями застосування відповідачем до заповідача такого тиску, а лише чули зі слів заповідача, сусідів та ін. осіб, при цьому заповідач не вчинив ніяких дій щодо зміни заповіту. Жодних інших доказів своїх вимог позивач не надала, тому вони є необґрунтованими і безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 231, 1257 ЦК України, ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Петришин Н. М.