Ухвала

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
за участю представника позивача - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору від 27 червня 2008 року № 0 банк надав ОСОБА_7 кредит у розмірі 35 000 дол. США для споживчих потреб терміном дії до 26 липня 2027 року (включно), а остання зобов'язалася прийняти, належним чином використати кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12 % річних та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_8, ОСОБА_9 були укладені договори поруки від 27 червня 2008 року № 214333 та № 213891 відповідно, за якими поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_7 усіх її зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту.

Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором станом на 20 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 47 080,35 дол. США.

Відповідно до умов укладених договорів позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а тому ПАТ «УкрСиббанк» просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 04 лютого 2015 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 27 червня 2008 року № 0 у розмірі 47 080,35 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на день здійснення розрахунку становить 609 747 грн 98 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким банк надав кредит у розмірі 35 000 доларів США для споживчих потреб із остаточним терміном повернення кредиту та сплатою процентів і комісійних не пізніше 26 липня 2027 року.

27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 укладений договір поруки № 214333.

27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 укладений договір поруки № 213891.

ОСОБА_7 зобов'язалася використовувати кредит на споживчі цілі, а також повернути суму кредиту та сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених умовами споживчого кредиту.

Унаслідок неналежного виконання умов договору ОСОБА_7 станом на 20 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 47 080,35 доларів США, з яких: 33 020,75 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 954,31 доларів США - заборгованість за відсотками; 356,30 доларів США - пеня за прострочення сплати за кредитом та 1 748,99 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 червня 2008 року № 0 з відповідачів є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами у справі.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st11> суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Закон пов'язує припинення договору поруки за двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-255цс15.

Суд першої інстанції не взяв до уваги того, що згідно з п. 1.1 договорів поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Висновки судів попередніх інстанцій про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором, не узгоджуються з вимогами ст. 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Так, кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю.

Суд апеляційної інстанції вищевикладеного також не врахував, не взяв до уваги, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України відсутні, та дійшов передчасного висновку про законність та обґрунтованість рішення місцевого суду.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, ухвалу апеляційного суду слід скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 04 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко