АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22 -ц/791/320/15 Головуючий в І інстанції Кустов О.Ю.
Категорія: 5 Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця 27 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

При секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про реальний виділ частини домоволодіння та земельної ділянки, вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, зазначаючи про те, що вона з відповідачкою в рівних частках є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1

Власником земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння є ОСОБА_4

Посилаючись на те, що реальний виділ частки будинку в натурі, згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 30.09.2013 року, є неможливий і ОСОБА_5 у спірному будинку не проживає, за будинком не доглядає, внаслідок чого її частина будинку руйнується, позивачка просила суд, з уточненням позовних вимог, припинити право власності ОСОБА_5 на належну їй ? частину будинку АДРЕСА_1 визнати за нею - ОСОБА_3, право власності на вказаний будинок в цілому та стягнути з неї на користь відповідачки вартість її частки у вигляді компенсації.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про реальний виділ частини домобудівлі та земельної ділянки, вселення, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних і побутових будівель і споруд на підставі свідоцтва про придбання майна, посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області від 13.03.2008 року за реєстровим №1135. Іншим співвласником домобудівлі є ОСОБА_3

Оскільки спільне використання нерухомого майна є неможливим, тому що відповідачі чинять їй перешкоди у володінні і користуванні частиною майна, просила суд виділити їй в натурі належну частку житлового будинку та земельної ділянки, вселити її до вищевказаного будинку.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року постановлено: у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Виділити ОСОБА_5 у власність у домоволодінні АДРЕСА_1 приміщення у житловому будинку літ. "А": І (тераса), 1-1 (вітальня) площею 80,8 кв.м., 1-2 (комора) площею 4,2 кв.м., 1-3 (житлова кімната) площею 11,8 кв.м., 1-4 (житлова кімната) площею 10,2 кв.м., всього площею 37,2 кв.м.; надвірні будівлі та споруди гараж літ. "Б", гараж літ "В", сарай з підвалом літ. "Г", сарай літ. "Г1", ? частину водопроводу № 1, частину огорожі №2, огорожу №3, огорожу №4. Реальна виділена частка складає 52/100.

Розподіл горищного простору житлового будинку літ. "А" провести відповідно до розподілу приміщень у будинку.

За перевищення виділеної частки стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 2527 грн.

Виділити у власність ОСОБА_5 ? частину земельної ділянки АДРЕСА_1 (S1) площею 0,075 га., відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №11/196 від 15.12.2011 року, з виходом на вул. Леніна через існуючі ворота і хвіртку по фасаду.

Визначити межу розподілу між земельними ділянками наступним чином: від вуличної огорожі, з відступом 8,3 м. від лівої межі, пряма ділянка - 18,2 м. до кута прибудови літ. "а1"; прямо по стіні прибудови літ. "а1" до стіни житлового будинку літ. "А", ділянка довжиною 1,36 м.; від зовнішньої стіни житлового будинку літ. "А" прямо по внутрішній перегородці між приміщеннями 1-1 і 1-5 та 1-1 і 1-4 і до протилежної зовнішньої стіни, загальна довжина ділянки 7,0 м.; поворот праворуч - 1,86 м.; поворот ліворуч - 52,24 м., пряма ділянка до перетину із задньою межею; в місті перетину відстань від лівої межі 12,33 м.; відстань від правової межі - 9,23 м.

Вселити ОСОБА_5 у виділені їй житлові приміщення в будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 3243, 6 грн. судових витрат з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального законодавства.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суд не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.04.1984 року, виданого на підставі рішення виконкому Лазурненської селищної ради № 47/5 від 18.04.1984 р. власником житлового будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_4

Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1500 га, власником якої згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №892570, виданого 31.03.2006 року Скадовським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Лазурненської селищної ради від 22.12.2006 року №565, із цільовим призначенням індивідуальне житлове будівництво, є ОСОБА_4

На примусовому виконанні у ВДВС Скадовського РУЮ знаходилося зведене виконавче провадження по примусовому виконанню рішень Скадовського районного суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь фізичних осіб, в тому числі і ОСОБА_6, боргу на загальну суму 26985,68 грн.

07.10.2004 року державним виконавцем був накладений арешт на спірний будинок.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19.12.2006 року з акту опису і арешту майна виключено ? частину домоволодіння, яка належить дружині боржника ОСОБА_3.

Відповідно до Свідоцтва про придбання майна від 13.03.2008 року, виданого нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 1135, виданого на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області 08.02.2008 року, ОСОБА_5 належить 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 /а.с.32,33/.

Таким чином на час розгляду справи співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № АДРЕСА_1 в рівних частинах є ОСОБА_3 та ОСОБА_5

ОСОБА_4 не є власником будь якої частки домоволодіння.

Зазначені обставини сторони визнають та неоспорюють.

В 2010 році ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30.09.2013 року позивачці було відмовлено у задоволенні позову та роз'яснено її право на подачу відповідного позову до належних відповідачів ( цивільна справа №2119/2-147/2011).

В межах зазначеної вище справи була проведена будівельно-технічної експертизи від 15.12.2011 року №11/196, згідно висновків якої запропонований один варіант поділу в натурі жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №21/2014 від 01.07.2014 року вбачається, що ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 складає 120409 грн. Отже вартість 1/2 частини вказаного домоволодіння складає 120409/2 = 60204,5 грн.

Заявивши вимогу про припинення права ОСОБА_5 на належну останній 1/2 частину спірного домоволодіння позивачка за первісним позовом послалася на наявність обставин передбачених ст. 365 ЦК України.

Враховуючи, що відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, та зважаючи на те, що за наявності експертних висновків про можливість виділу ОСОБА_5 частки в натурі, вартості її частки на час розгляду справи, яка є значною, можливість спільного володіння та користування спірним майном, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав передбачених ст. 365 ЦК України для припинення права відповідачки за первісним позовом на належну їй 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Оскільки між сторонами виник спір, щодо виділу у натурі частки із майна, що є у спільній власності сторін, суд обґрунтовано вирішив спір відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України.

При цьому, покладений в основу судового рішення запропонований експертом єдиний технічно можливий варіант поділу будинку проведений з урахуванням розміщення будівель і господарських споруд на ділянці, фактичного порядку користування ними співвласниками, з мінімальним відступленням від розміру ідеальних часток сторін у праві власності на домоволодіння.

Згідно ст. 152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з рішення виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області №56 від 17.07.2013 року для виділення часток житлового будинку з будівлями по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 виконком Лазурненської селищної ради дає дозвіл на перепланування житлового будинку на дві або кілька квартир (за рішенням суду) в межах існуючого будинку відповідно до рішення суду останньої інстанції тільки після вступу цього рішення в законну силу /а.с.134/.

Як вбачається з матеріалів справи спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1500 га, власником якої згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 1 ст. 120 ЗК України, в редакції чинній на час набуття ОСОБА_5 права власності на частину домоволодіння, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених, договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Зважаючи на те, що 1/2 частина домоволодіння, придбана ОСОБА_5 відповідно до Свідоцтва про придбання майна від 13.03.2008 року, питання про перехід права власності на частину земельної ділянки не вирішувалось, укласти між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договір щодо права набувача на частину земельної ділянки неможливо, оскільки ОСОБА_4 не визнає перехід до ОСОБА_5. права власності на частину земельної ділянки у зв'язку з набуттям нею права власності на частину жилого будинку, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_5 вимог щодо виділу їй частини земельної ділянки відповідно до її частки в домобудівлі.

Посилання позивачки на те, що спір між тими ж сторонами вже був розглянутий і рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30.09.2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння та визначення порядку землекористування у задоволенні позову було відмовлено судом до уваги не приймаються, оскільки у задоволенні позову було відмовлено в зв'язку з незалученням співвласника ОСОБА_3 до участі у справі, крім того, з тексту самого рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що дане рішення не є процесуальною перешкодою для подачі позивачкою ОСОБА_5 в установленому порядку позову до належних відповідачів.

Доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що будинок руйнується і проживання в ньому неможливе через відсутність догляду за ним з боку ОСОБА_5 суд до уваги не приймає, оскільки у вказаному будинку постійно проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будинок реально не поділений, з наданих суду доказів вбачається, що у неї немає доступу до вказаного будинку і відповідно вона не має фактичної можливості здійснювати догляд за ним та проводити будь-які ремонтні роботи.

При цьому суд враховує, що згідно наданого представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останнього акту обстеження будинку комісією від 30.09.2014 року вбачається, що будинок придатний до проживання у ньому людей, стан окремих конструкцій будівлі комісія не має можливості оцінити. Висновок: рекомендувати власнику провести експертну оцінку будинку та окремих конструкцій і за його результатами вирішити, провести реконструкцію будинку чи його капітальний ремонт. Про аварійний стан будинку чи неможливість його поділу в акті не йдеться.

Враховуючи, що ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, та зважаючи на наявність перешкод ОСОБА_5 з боку ОСОБА_4 у користуванні спірним нерухомим майном підтверджено доказами, які відповідачами не спростовані, колегія суддів вважає, що суд правильно задовольнив вимоги позивачки за зустрічним позовом щодо її вселення.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України, та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: