27.02.2015 Справа № 756/202/15-ц
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
Ун. № 756/202/15-ц
Справа №2/756/1648/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

25 лютого 2015 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді О.В. Диби

секретарі І.В. Свинаренко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Оболонського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_5 посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 хоча і зареєстрований, але останній рік не проживає, що створює перешкоди позивачам, які є власниками вказаної квартири.

Зважаючи на вищенаведене, просили захистити їх права шляхом зняття відповідача ОСОБА_5 з реєстраційного обліку та зобов'язати Оболонський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві зняти відповідача ОСОБА_5 з такого обліку.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися, на адресу суду направили заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили проводити розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивачів, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачам належить квартира АДРЕСА_1.

Крім позивачів у вказані квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_5 яка в ній не проживає більше року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилаючись на те, що реєстрації відповідача ОСОБА_5 в належній позивачам квартирі чинить їм перешкоди в праві вільного володіння, користування та розпорядження майном, позивачі вважають, що є всі підстави для судового захисту їх прав шляхом зняття відповідача ОСОБА_6 з реєстрації у належній їм квартирі та зобов'язання іншого відповідача зняти відповідача ОСОБА_5 з такого обліку.

З такими твердженнями позивачів, суд погодитися не може виходячи із наступного.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до вимог ст. 191 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст.150 ЖК України).

В судовому засіданні, в рамках ст. 10 ЦПК України суд уточнював у представника позивачів підстави для задоволення позову. Останній посилався на те, що відповідач ОСОБА_5 за адресою реєстрації не проживає понад встановлені законодавством строки тому підстав перебувати на реєстраційному обліку в нього немає. Зазначав, що вимоги, які містить позовна заява є остаточними, а справу треба розглядати в їх межах.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи із того, що вищенаведений Закон є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Враховуючи те, що матеріали справи не місять доказів того, що відповідач ОСОБА_5 втратила право користування житловим приміщенням і про це є рішення суду, яке набрало законної сили, суд розглядаючи позов в межах заявлених позивачами вимог вважає, що підстав для зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку немає, оскільки сам факт не проживання особи в житловому приміщенні не дає права знімати таку особу з реєстраційного обліку.

Вимоги про визнання відповідача ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивачами не заявлялося.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», 191, 383 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 169, 212-215, 218, 219, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Оболонського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації - відмовити;

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Оболонського районного суду м. Києва;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба