Справа № 344/6479/15-ц
Провадження № 2-о/344/150/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Сушко І.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, про встановлення факту перебування на утриманні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_3, померлого 22 жовтня 2013 року.

Заінтересованою особою до участі у справі залучено управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що померлий чоловік заявника отримував пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а сама заявник отримувала значно меншу пенсію згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3. Внаслідок неможливості отримати довідку про перебування на утриманні змушена звернутися за судовим захистом.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримала із зазначених у ній підстав. Суду пояснила, що ОСОБА_2 не могла забезпечити себе самостійно, оскільки отримувала мінімальну пенсію. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового розгляду заяви повідомлявся у встановленому порядку. Суд вважає, що для забезпечення права заявника на правову визначеність щодо вимог заяви, справу слід розглянути за відсутності представника заінтересованої особи, надіславши їй копію рішення для забезпечення можливості оскарження.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є подругою ОСОБА_2 та знає її приблизно 35 років. Знає, що з чоловіком заявник жила добре. В 2011 році вони поїхали в місто Малин Житомирської області. ОСОБА_2 мала мінімальну пенсію і утримувала тут квартиру, в яку приїздила приблизно 4-6 разів у рік, за свої кошти. Знає, що в м. Малин ОСОБА_2 не працювала, а доглядала старенького батька.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є сусідкою ОСОБА_2 приблизно 19 років. Знає, що покійний ОСОБА_3 працював на пенсії. В 2011-2012 роках ОСОБА_2 з чоловіком поїхали в м. Малин на постійне проживання. У м. Івано-Франківськ приїздили 3-4 рази в рік. В квартирі проживав їхній син із сімю, однак комунальні послуги оплачувала ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника та показання свідків, суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно свідоцтва про шлюб від 28 лютого 2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 03 серпня 1995 року (а.с. 5).

Відповідно до довідки № 2289 від 06 травня 2015 року, виданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію за віком при повному стажі (а.с. 8).

Згідно ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

При розгляді справи суд досліджував обставину фактичного утримання ОСОБА_2 її чоловіком ОСОБА_3, зокрема, факти відсутності у ОСОБА_2 самостійної можливості отримувати засоби для існування. Зазначена обставина спростовується вищевказаною довідкою № 2289 від 06 травня 2015 року, яка вказує на отримання заявником пенсії.

Крім того, суд вважає, що докази утримання квартири в м. Івано-Франківськ саме ОСОБА_2, зокрема, показання свідків щодо оплати заявником утримання квартири та квитанції оплати нею комунальних послуг є підтвердженням самостійного утримання заявником власного майна.

Доказування наявності підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що перебувала на утриманні в чоловіка, за переконанням суду ґрунтується виключно на припущеннях щодо тяжкого матеріального стану заявника під час шлюбу з посиланням на низький рівень доходу (пенсію).

Згідно положень частини 4 статті 75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд вважає, що жодних доказів потреби матеріальної допомоги від чоловіка, а також доказів фактичного розподілу у звязку з цим коштів подружжя за час шлюбу заявник суду не представила.

Із врахуванням положень ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України, відповідно до яких об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, суд вважає, що за відсутності доказів розподілу коштів між подружжям слід вважати, що пенсія та заробітна плата обох із подружжя заявника була обєктом права їхньої спільної сумісної власності, а тому ОСОБА_2 утримання не потребувала.

За таких обставин, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи осіб, які беруть участь у справі, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає встановленою відсутність факту перебування ОСОБА_2 на утриманні чоловіка ОСОБА_3 до дня його смерті 22 жовтня 2013 року, у звязку з чим у задоволенні вимог заяви слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ч. 2 ст. 61, ч.ч. 2, 4 ст. 75 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212-215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні вимог заяви ОСОБА_2, заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Бойчук