Справа № 667/6237/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого-судді: Прохоренко В.В.

при секретарі: Коноплянніковій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась із вищевказаним позовом, який обґрунтувала тим, що її було прийнято на посаду стрілком ВОХР в Херсонський морський торговельний порт 10.09.1989 року, наказом № 732 від 01.11.2011 року переведено на посаду тальмана. Наказом № 287-к від 13.07.2015 року звільнена у звязку із скороченням штату, підставою для якого став рапорт начальника ОСОБА_2 Вважає, що наказ є незаконним, оскільки при звільнені їй не було предявлено документів на підтвердження скорочення штату, адміністрацією запропоновано переведення на посаду прибиральниці, заробітна плата якої значно менше, тій що вона отримувала на посаді тальмана, в звязку з чим вона від запропонованої посади відмовилась. Зазначила, що засідання профспілкового комітету проводилось формально. Порушення її трудових прав завдало їй моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків. Просила визнати наказ № 287-к від 13.07.2015 року ДП «Херсонський морський торговельний порт» про її звільнення незаконним та скасувати його, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1300 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги збільшили, просили визнати наказ № 287-к від 13.07.2015 року ДП «Херсонський морський торговельний порт» про її звільнення незаконним та скасувати його, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1300 грн., а також середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначили, що 30.04.2015 року було видано наказ про внесення змін до штатного розпису, яким з 13.07.2015 року було виключено зі штатного розпису 3 одиниці посади тальмана. На виконання наказу адміністрацією було видано наказ про персональне попередження працівників про майбутнє вивільнення у звязку із скорочення посад. 12.05.2015 року позивача персонально було ознайомлено з вказаним наказом та з наявністю вакансій на підприємстві. 05.06.2015 року була створена комісія з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на вивільнення. 17.06.2015 року на засіданні комісії було вирішено запропонувати роботодавцю кандидатури на звільнення за сороченям штату, серед них і позивач, підставою для прийняття рішення комісії стало те що ОСОБА_1 має найменший стаж за посадою тальмана вантажного району, має низьку продуктивність праці, недостатній досвід роботи. 13.07.2015 року начальником району (вантажного) було направлено відповідне подання на звільнення тальмана ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 13.07.2015 року. Того ж дня профспілковий комітет дав згоду на звільнення ОСОБА_1, останній були запропоновані наявні вакансії станом на 10.07.2015 року і 13.07.2015 року комірник та прибиральник, вона не виявила бажання влаштуватись на відповідні посади, тому її було звільнено з посади тальмана району (вантажного).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З трудової книжки вбачається, що наказом № 217/к від 09.10.1989 року ОСОБА_1 була прийнята до ДП «Херсонський морський торговельний порт» на посаду стрілком ВОХР. Відповідно до наказу № 148 а/к від 02.07.1990 року її переведено стрілком ІІ класу загону ВОХР. Назаком № 325/к від 30.12.1997 року переведена стрілком І класу загону ВОХР. Наказом № 201/к від 26.06.2007 року переведена двірником відділу соціального розвитку. Наказом № 256/к від 15.08.2007 року переведена підсобним робітником портових майстерень, тимчасово. Наказом № 318/к від 15.06.2009 року вважати постійно працюючою на посаді підсобного робітника портових майстерень. Наказом № 732/к від 01.11.2011 року переведена тальманом району (вантажного) тимчасово, наказом № 292/к від 22.05.2012 року вважати постійно працюючою на посаді тальмана району (вантажного).

Наказом № 287-к від 13.07.2015 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи у зв'язку із скороченням штатів за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, який отримала 15.07.2015 року.

Згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 06.08.2015 року, тобто в межами строку визначеного законом для звернення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 1 ст. 42КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно ч. ч. 1-3 с. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

П 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що наказом № 225 від 30.04.2015 року ДП «ХМТП» внесено зміни до штатного розпису та виключено з 13.07.2015 року із штатного розпису району (вантажного) з адміністрації району (вантажного) - провідного фахівця (із забезпечення схоронності вантажів), з складського господарства тальман 3 одиниці, техніка з обліку.

Із наказом № 176-к від 05.05.2015 року ОСОБА_1 була персонально попереджена про майбутнє вивільнення , що підтверджено її підписом від 12 .05.2015 року.

Наказом № 285 від 05.06.2015 року створено комісію з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на вивільнення.

Згідно протоколу № 1 від 17.06.2015 року засідання комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпПУ вирішено запропонувати роботодавцем кандидатури на звільнення за скорочення штату ОСОБА_1, ОСОБА_3, Ель ОСОБА_4

Поданням № 04-34/57 від 13.07.2015 року директора ДП «Херсонський морський торговельний порт» до профспілкового комітету останній просить дати дозвіл на звільнення 13 липня 2015 року у звязку із скороченням штатів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1, тальмана району (вантажного). Рішенням профспілкового комітету від 13.07 2015року погоджено звільнення позивачки.

З акту від 13.07.2015 року складеного комісією у складі працівників відділу управління персоналом та заробітною платою, юридичного відділу вбачається, що 13.07.2015 року ОСОБА_1 була повідомлена про наявність вакансій на ДП «Херсонський морський торговельний порт» станом на 10 та 13 липня 20-15 року, однак від вакантних посад відмовилась, що не заперечується самою позивачкою.

З довідки від 24.09.2015 року № 04-34/96 виданої начальником відділу управління персоналом та заробітною платою вбачається, що з 30.04.2015 року по теперішній час не відбулись зміни в штатному розписі по складському господарству району (вантажного) та протягом зазначеного періоду на ДП «Херсонський морський торговельний порт» не приймались працівники на посаду тальмана складського господарського району (вантажного).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5, Ель ОСОБА_4С пояснили, що на підприємстві було скорочення штату, у звязку з чим було звільнені працівники, серед них ОСОБА_1, зазначили, що обєм робіт не зменшився та до позивача зауважень під час виконання нею роботи не було, її звільнення є безпідставне.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 було звільнено у звязку зі скорочення штату, через її невідповідність займаній посаді.

З довідки від 24.09.2015 року № 04-34/96 виданої начальником відділу управління персоналом та заробітною платою вбачається, що з 30.04.2015 року по теперішній час не відбулись зміни в штатному розписі по складському господарству району (вантажного) та протягом зазначеного періоду на ДП «Херсонський морський торговельний порт» не приймались працівники на посаду тальмана складського господарського району (вантажного).

Відтак, в ході судового розгляду справи підтверджено, що дійсно у відповідача мало місце скорочення штату, ним дотримано вимоги щодо попередження ОСОБА_1 про звільнення, наявність згоди профспілкового комітету, відсутність переважного права на залишення на роботі та відмови позивачки від переведення на іншу вакантну посаду , суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі та відповідно задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, 36, 40, 42, 43, 49-2, 231, 233 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі відмовити за необґрунтованістю.

На рішення суду протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя В.В. Прохоренко