АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року в справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Власюк Світлани Віталіївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року задоволено подання старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ Власюк С.В. та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2013 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання. Посилається на неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не врахував, що він не отримував постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що він ухиляється від виконання рішення суду. Крім того, державним виконавцем не проведено оцінки майна. Судом зазначено суму стягнення іншу, ніж було вказано державним виконавцем та не враховано, що державний виконавець 27.06.2014 року звернувся з поданням про визначення частки боржника у спільному майні. Крім того, суд розглянув подання без участі державного виконавця, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 377 ЦПК України.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Справа № 757/16445/13 Апеляційне провадження № 22-ц-796/1271/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Представник стягувача ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві подав письмові заперечення, у яких просив розглядати справу без його участі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2013 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати заборгованості згідно виконавчого листа, виданого 30.12.2013 року.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, згідно з приписами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що за заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 1 618 66, 43 грн., 3 % річних у розмірі 15 565, 76 грн. та 3 441 грн. судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 17.01.2014 року виправлено арифметичну помилку у рішенні та зазначено суму стягнення 1 618 662,43 грн.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 07.03.2014 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 637 669, 19 грн. та надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять даних про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 07.10.2013 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника; 22.02.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 26.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Фактично в ухвалі суду відображено зміст подання державного виконавця та перераховані норми закону, які регулюють питання щодо обмеження громадян у праві виїзду за кордон.

У мотивувальній частині ухвали суду слід зазначати обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні подання. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалось подання, визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати.

З тексту ухвали суду вбачається, що обставини, викладені у поданні державного виконавця судом не перевірялися, як не встановлювалися і обставини ухилення боржника від виконання рішення суду, виконання державним виконавцем вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та висновки суду першої інстанції з цих питань відсутні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон розглянуто з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді