Справа № 2/381/1438/14 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження № 22-ц/780/688/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов
Категорія 1 05.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Верланова С.М.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру по обслуговуванню одиноких непрацездатних громадян при Фастівській районній державній адміністрації, третя особа: Фастівська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна та надання у володіння та користування приміщень у квартирі, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину спадкового майна (квартири) та надання у володіння та користування приміщень у квартирі посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_1. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено в зв"язку з тим, що ним проущений строк прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду, що він і зробив. Рішенням Фастівського міськрайонного суду поновлено строк для подачі заяви на прийняття спадщини але нотаріусом знову йому відмовлено в зв`язку з тим, що неможливо достовірно встановити склад спадкового майна та відсутності документів, що підтверджують родинні стосунки.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального центру по обслуговуванню одиноких непрацездатних громадян при Фастівській районній державній адміністрації, третя особа: Фастівська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна та надання у володіння та користування приміщень у квартирі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 цього ж Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позов не ґрунтується на чинному законодавстві.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла частина квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності (а.с.7). Спадкодавець заповіту не залишив.

Спадкоємцями першої черги за законом у спадкодавця не було, так, як він був людиною одинокою. У померлого було два брати - позивач (рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.11.2014 року а.с.119) та співласник вищевказаної квартири - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).

У подальшому, позивач - ОСОБА_1, мешканець Республіки Молдова, звернувся з заявою про прийняття спадщини до Фастівсьської міської державної нотаріальної контори, відповідно до якої було заведено спадкову справу №307/2013 рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 але йому було відмовлено у прийнятті заяви в зв`язку з пропуском строку звернення та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.60).

22 липня 2013 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті брата - ОСОБА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65).

Після набрання законної сили вказаного рішення позивач повторно, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2, але отримав відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у зв`язку з неможливістю визначення спадкового майна та відсутності підтверджуючих документів про родинні зв'язки (а.с.93).

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Виникнення права на спадщину у спадкоємця, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до положень ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, яке виникає у день відкриття спадщини.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті залишив заповіт, складений 28 липня 2008 року та посвідчений секретарем Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, зареєстрований за №82 (а.с.43). Даним заповітом померлий заповідав все своє майно Територіальному центру по обслуговуванню одиноких непрацездатних громадян при Фастівській райдержадміністрації - відповідачу по справі.

14 серпня 2009 року представником Територіального центру було подано заяву про прийняття спадщини після померлого але свідоцтво не отримали в зв`язку з судовими розглядами.

25.08.2009 року ОСОБА_1, звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання заповіту недійсним, оскільки, на його думку, ОСОБА_1 внаслідок своєї хвороби не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 23 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.66,67).

Згідно свідоцтвом про право власності на житло від 05.07.2000 року, квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності (а.с.7).

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

За таких обставин, після смерті ОСОБА_2 його брати ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 успадкували його частку квартири АДРЕСА_1 яка належала йому на праві спільної сумісної власності у рівних долях.

Враховуючи вище викладене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню і за ним необхідно визнати ? частину спадкового майна, а саме: право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України на вказані вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув та передчасно дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину спадкового майна - квартири АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді :