Провадження № 2-40/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарях - Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», ОСОБА_2 про визнання недійсними заяви, договору строкового банківського кладу та платіжного доручення, визнання права на вклад, нарахованих процентів та стягнення пені, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року був частково задоволений позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», ОСОБА_2 про визнання недійсними заяви, договору строкового банківського кладу та платіжного доручення, визнання права на вклад, нарахованих процентів та стягнення пені.

При ухваленні рішення судом в частині вимог позивачки про стягнення пені спір вирішений не був і вказівка про це в резолютивній частині рішення відсутня.

Представник позивачки в судовому засіданні позов у цій частині підтримав та просить задовольнити його.

Представник відповідача - ПАТ »ПроКредитБанк» проти ухвалення додаткового рішення та стягнення пені заперечувала, посилаючись на те, що після спливу строку дії Договору строкового банківського вкладу ні вкладник, ні його спадкоємці за отриманням грошових коштів не зверталися.

Крім того, між сторонами існував спір з приводу дійсності заповіту померлого ОСОБА_4 і при розгляді справи ухвалою суду був накладений арешт на кошти, які були предметом спору, а тому банк не міг видати їх позивачці, як спадкоємиці померлого ОСОБА_4

Представник відповідачки ОСОБА_2 проти ухвалення додаткового рішення також заперечувала з цих же підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не постановлено рішення.

Так, у лютому 2014 року представник позивачки, збільшуючи розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідача - ПАТ »ПроКредитБанк» 4490, 36 гр. пені відповідно до п.5.1 Договору, укладеного між банком та померлим ОСОБА_4

Згідно з п.5.1 договору у разі несвоєчасного повернення коштів вкладнику з вини банку, банк сплачує вкладнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно повернутих коштів за кожний банківський день прострочення.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що позивачка, як спадкоємець, до банку за отриманням грошового вкладу не зверталася.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що інформація про відсутність заповідального розпорядження ОСОБА_4 на Договорі строкового банківського вкладу, який оспорювався позивачкою, була надана приватному нотаріусу в січні та березні 2012 року.

/ т.1, а.с. 77; 87 /

З матеріалів спадкової справи вбачається і цього не спростовував представник позивачки, в цей час у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, у межах якої ухвалою суду від 16.05.2012 року з метою забезпечення позову був накладений арешт на грошовий вклад, відкритий у ПАТ »ПроКредитБанк» на ім»я померлого ОСОБА_4

Цією ж ухвалою було заборонено приватному нотаріусу здійснювати дії по оформленню нотаріальних документів про вступ у спадщину та оформлювати Свідоцтво про право на спадщину.

Вжиті судом заходи забезпечення позову були скасовані ухвалою суду від 30.07.2013 року.

В серпні 2013 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом.

/т.1., а.с. 2; 102; 126 /

Представник позивачки в судовому засіданні підтвердив, що позивачка до банку за видачею грошового вкладу після завершення справи Дніпровським районним судом м. Києва не зверталася.

Вини банку в неотриманні позивачкою грошового вкладу в судовому засіданні не довів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В п.20 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов»язки осіб, які не брали участі в справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що вини відповідача - ПАТ»ПроКредитБанк» у невиплаті позивачці суми грошового вкладу немає, а тому підстави для ухвалення такого рішення відсутні.

Та обставина, що судом був визнаний недійсним Договір строкового банківського вкладу № TDA- PI -FIL.130954 - 6 від 26.12.2011 року, укладений між ПАТ »ПроКредитБанк» та ОСОБА_4, а також обставини, з яких він був визнаний недійсним, не є підставою вважати порушенням зобов»язання з боку банку, яке б давало суду підстави для застосування вимог п.5.1 договору та стягнення пені.

Виходячи з цього, керуючись ст.220 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В ухваленні додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», ОСОБА_2 про визнання недійсними заяви, договору строкового банківського кладу та платіжного доручення, визнання права на вклад, нарахованих процентів та стягнення пені відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя