Справа № 236/1469/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.

при секретарі Олійник С.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, за участю сторін: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, та свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, суд,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2015року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краснолиманського міськсуду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала, вважає позов незаконним та необгрунтованим, таким, який не підлягає задоволенню.

Дослідивши надані сторонами докази, вислухавши позивача, відповідача та його представника, свідків, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив що спірні правовідносини регулюються положеннями ст.ст. 72, 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 15, 16, 405 Цивільного кодексу України та цивільно-процесуальним законодавством України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1, позивач по справі, є власником житлового будинку № 10 по вулиці Луговій в м. Красний Лиман Донецької області. Зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 25.05.2005року за реєстром № 4963, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.10.2005року за № 3836-8784153 (а.с. 17-19).

Відповідач ОСОБА_2 з 02.12.2006року по теперішній час зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить відповідна запис в домовій книзі реєстрації громадян, які проживають у будинку (а.с.13-14).

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2006року. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 25.06.2012року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.11).

Після розірвання шлюбу між сторонами мали місце спори щодо проживання в зазначеному будинку ОСОБА_2, встановлення факту сумісного проживання чоловіка і жінки однією сім*єю, визнання майна сумісним і розподіл майна, припинення права власності, встановлення порядку користування житловим приміщенням. В зв*язку з зазначеними спірними відносинами у 2012році ОСОБА_2 неодноразово зверталася до суду .

Рішенням Краснолиманського міськсуду від 11.12.2012року ОСОБА_2 вселено в житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Лугова, 10, м. Красний Лиман Донецької області. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.28).

Постановою державного виконавця ВДВС Краснолиманського міського управління юстиції від 06.02.2013року закінчено виконання провадження вищевказаного рішення суду в зв*язку з з повним фактичним виконання виконавчого документу (а.с. 29, 30).

Після вселення ОСОБА_2 у житловий будинок спірні та неприязненні відносини між колишнім подружжям не припинились, про що свідчать неодноразові звернення ОСОБА_2 в різні інстанції - Краснолиманську міжрайонну прокуратуру, виконком Краснолиманської міськради, Краснолиманський МВ ГУМВСУ в Донецькій област, ВДВС Краснолиманського міського управління юстиції. Згідно відповідей зазначених установ, ОСОБА_2 зі спірними питаннями рекомендовано звертатися до суду (а.с. 31-42).

15.08.2013року спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо встановлення факту сумісного проживання чоловіка і жінки однією сім*єю, визнання майна сумісним і розподіл майна, припинення права власності, встановлення порядку користування житловим приміщенням було вирішено на підставі заяви позивача ОСОБА_2В.(а.с.

Відповідно до ухвали Краснолиманського міськсуду від 15.08.2013року судом прийнята відмова ОСОБА_2 від вищезазначеного позову, та провадження по цивільній справі було закрито. Ухвала набрала законної чинності (а.с.

Як вбачається зі змісту ухвали суду, в судовому засіданні 15.08.2013року позивач ОСОБА_2 надала суду заяву про відмову від позову, в якій зазначила, що на теперішній час спір між сторонами вирішений в добровільнму порядку отримання нею від відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частки спільного майна. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.174, ч.3 ст. 206 ЦПК України позивач, тобто ОСОБА_2, була попереджена про наслідки закриття провадження у справі в наслідок відмови позивача від позову - не допущення повторного звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 61 ч.1,ч.3 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що майновий спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був вирішен судом в серпні 2013року.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

В житловому будинку № 10 по вул. Луговій м. Красний Лиман ОСОБА_2 залишалась зареєстрованою.

Відповідно до статті 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду. Питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов*язане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства.

Статтею 317 частиною 1 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім*ї власника будинку(квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє права користування займаним приміщенням.

Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом стаття 405 частина 2 ЦК України.

У судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також з пояснень самого відповідача ОСОБА_2 встановлено, що з серпня 2013року по теперішній час в будинку 10 по вулиці Луговій м. Красний Лиман Донецької області, остання не проживає.

Однак, відповідач ОСОБА_2 вважає, що її вселення в житловий будинок, у лютому місяці 2013року, проведено з порушенням законодавства, оскільки вона фактично не була вселена в житловий будинок, крім того, після її вселення ОСОБА_1 перешкоджав їй користуватися житловим приміщенням.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна в суді довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, при цьому за законом докази є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інщих обставин, які мають значення для справи.

Згідно статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні з пояснень сторін, як позивача, так і відповідача, а також свідків встановлено, що ОСОБА_2, починаючи з серпня 2013року по теперішній час за адресою: м. Красний Лиман, Донецької області, вул. Лугова, буд.10, не проживає.

Крім того, після прийняття судом ухвали від 15.08.2013року по вирішенню питання щодо майнового спору подружжя ОСОБА_2, до 29.04.2015року відповідач ОСОБА_2 до ОСОБА_1, голови вуличного комітету, будь-яких установ, з приводу порушення її прав по проживанню в ІНФОРМАЦІЯ_2, не зверталася. Дані факти підтверджуються, як поясненнями учасників судового розгляду, так і письмовими доказами, дослідженими судом (а.с.12, 16, 70, 92, 97).

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених позивачем у позовній заяві, у судовому засіданні, пояснень, наданих суду свідками, та в письмових доказах, доданих до матеріалів справи.

Суд приходить до висновку, що позов позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком № 10 по вулиці Луговій м. Красний Лиман Донецької області є законним, обгрунтованим, таким, який підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 317 ч.1, 319 ч.1, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 211, 214-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 12.11.1961року народження, такою, що втратила право користування житловим будинком № 10 по вулиці Луговій м. Красний Лиман Донецької області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, через міський суд.

Суддя -