Провадження № 2-о/522/229/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Івченко В.Б.,

при секретарі - Січінава М.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб Одеської міської ради, ОСОБА_3, про встановлення належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою за участю заінтересованих осіб Одеської міської ради, ОСОБА_3, про встановлення належності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) в м. Одесі, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

У встановлені Законом строки заявник звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іващенко О.І. для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки в свідоцтві про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.02.1993 року міститься технічна помилка, яка є наслідком невірного перекладу з російської мови на українську по батькові її померлого чоловіка.

Представник заявника, заявник в судове засідання не з'явились, згідно вимог заяви просять розглянути вимоги заяви у їх відсутність.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 18.07.1985 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 виданим 18.07.1985 року Іллічівським відділом РАГС, актовий запис №528.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.10.2014 року серія НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №10920.

Під час спільного проживання у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданим 10.01.1970 року Іллічівським відділом РАГС.

Крім того, під час спільного проживання, 12.02.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, яке посвідчує, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, та членам її сім'ї - ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Між тим, під час оформлення спадщини, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іващенко О.І. листом 26/02-14 від 03.04.2015 року було роз'яснено ОСОБА_2, що у Свідоцтві про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.02.1993 року міститься технічна помилка, яка є наслідком невірного перекладу з російської на українську мову по батькові її померлого чоловіка.

Так, у Свідоцтві про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.02.1993 року по батькові чоловіка ОСОБА_2 зазначено як «ОСОБА_4», у той час, як відповідно до даних паспорту громадянина України, який був виданий на його ім'я 11.06.2012 року Портофранковським РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, по батькові чоловіка ОСОБА_2 зазначено як : «ОСОБА_4».

Крім того, судом також встановлено, що у Свідоцтві про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.02.1993 року помилково вказано по батькові і самої ОСОБА_2 Так, згідно паспорту ОСОБА_2 її по батькові - «ОСОБА_2», у той час як у Свідоцтві про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.02.1993 року її по батькові зазначено як «ОСОБА_2», що також є наслідком помилкового перекладу з російської мови на українську.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Та обставина, що саме ОСОБА_2 та її померлий чоловік внаслідок приватизації отримали Свідоцтво ОСОБА_2 про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.02.1993 року підтверджується наступним.

Відповідно до Довідки (витягу з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 06.11.2014 року ОСОБА_2 з 21.08.1985 року постійно проживає за адресою АДРЕСА_2. А згідно довідки №1230 від 06.11.2014 року ОСОБА_4 проживав за адресою АДРЕСА_2 з 21.08.1985 року по час своєї смерті. Відповідно до положень ч.1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартира передавалася у власність наймачеві та членам його сім'ї. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону.

Таким чином, будь-які інші особи, окрім ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не мали права на приватизацію квартиру за адресою АДРЕСА_2

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 видане 12.02.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Крім того, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іващенко О.І. у листі 26/02-14 від 03.04.2015 року зазначила, що у Свідоцтві про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.02.1993 року не зазначено часток у праві власності кожного з співвласників, що, на думку нотаріуса, унеможливлює надання ОСОБА_2 Свідоцтва про право на спадщину частки у вказаній квартирі, що належала її померлому чоловікові.

Між тим, як встановлено ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З цього приводу, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Оскільки судом не встановлено наявність договорів про зміну розміру часток у праві власності між співвласниками не укладалося, то їх части є рівними.

Як встановлено ч.2 ст.256 ЦК України, у судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки від встановлення факту рівності часток у праві спільної сумісної власності на квартиру залежить виникнення у ОСОБА_2 права власності на частку її померлого чоловіка у порядку спадкування, а також приймаючи до уваги відсутність спору про право, вимоги щодо встановлення факту рівності часток у справі спільної сумісної власності можуть бути розглянуті у окремому провадженні.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.234, 235, 256, 257 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб Одеської міської ради, ОСОБА_3, про встановлення належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити, що Свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 видане 12.02.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Встановити, що частки у праві власності на квартиру за адресою м. Одеса, АДРЕСА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є рівними.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Івченко В.Б.