У Х В А Л А

пр. № 2/759/3807/15

ун. № 759/7176/15-ц

29 травня 2015 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С. перевіривши виконання вимог ст.ст. 96-100 ЦПК України по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить розірвати шлюб, що є вимогами немайнового характеру, при цьому позивачем не надано доказів, які підтверджуются сплату судового збору у відповідності до заявлених вимог та відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Звертаючись з позовом до суду позивачем не додано доказів, які мають свідчити про те, що ним сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

При цьому, порядок заповнення платіжних документів, які підтверджують сплату судового збору, передбачений відповідними Інструкціями центральних органів виконавчої влади.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж, або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку, скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету ______ грн."., (дата). Цей напис скріплюється першим та другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

При заповненні платіжного доручення у графі "код" платника судового збору - юридичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв'язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні" та п. 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ від 21.04.2004 року № 2, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною у Додатку № 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами стосовно реквізитів розрахункових документів, які викладені в Додатку № 8 до цієї Інструкції.

Відповідно до Узагальнення практики застосування судами законодавства про стягнення судових витрат при розгляді цивільних справ, приведеного Апеляційним судом м. Києва, яким передбачено вищенаведені вимоги до документа про сплату судового збору, за наявності сумнівів у здійсненні плати суми судового збору, суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах " законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного Банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, при зверненні до суду, позивачем долучено до матеріалів позову квитанцію за комісію за внесення готівки, на суму 5 грн. , що не відповідає вищенаведеним вимогам щодо оформлення документів, які підтверджують оплату позивачем судового збору, що викликає у суду сумнів повної оплати позивачем судового збору, що, відповідно, надає право суду витребування належних доказів щодо перерахування позивачем суми судового збору.

Таким чином, заява подана без дотримання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, а саме: не надано належних доказів сплати судового збору відповідно до заявлених вимог та відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, суд вважає за необхідне заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 82, 121, 209-210, 293 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху до усунення недоліків.

Надати позивачу строк, для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що визнання позову неподаним та його повернення, не позбавляє права позивача на повторне звернення із заявою до суду якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ключник