АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянда М.І., Одинака О.О.

секретар: Кусяк М.Д.

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності фізичної особи та відшкодування заподіяної моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності фізичної особи та відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В позовній заяві зазначав, що він постійно проживає в Конятин Путильського району Чернівецької області з 1986 року по даний час. Отримав вищу педагогічну освіту, має вищу категорію і звання «вчитель-методист». З 22 листопада 2007 року по даний час працює на посаді директора Конятинської ЗОШ з одночасним викладанням фізичної культури, а також є депутатом Конятинської сільської ради 3-го скликання.

Позивач в позові зазначав, що за весь час проживання в селі, районі та області він намагався завоювати авторитет серед жителів, і вважає, що йому це вдалося.

Жодного разу він не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, також ніколи не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

№22ц/794/186/15. Головуючий у 1 інстанції Проскурняк С.П.Категорія 41 Доповідач Перепелюк Л.М.

ІНФОРМАЦІЯ_1, під час засідання сесії Путильської районної ради Чернівецької області, яке проходило в залі засідань Путильської районної адміністрації в смт. Путила, ОСОБА_2 під час свого виступу, який транслювався, висловив в його адресу завідомо неправдиві обвинувачення, нічим не підтверджені. Зокрема, вказував, що він, директор Конятинської школи, бере хабарі. Вважає, що ці слова почули як мінімум тисячу чоловік, які в цей час були присутні його в залі засідань на центральній площі смт. Путила, що принизило його перед людьми, заподіявши йому глибоку душевну рану. Його родичі, друзі та знайомі підходили до нього і він намагався кожному пояснити безпідставність слів, які висловив про нього ОСОБА_2

В результаті цього він втратив душевний спокій та психологічну рівновагу. У нього стали напруженими стосунки з співробітниками школи, де він працює директором.

Позивач вважав, що це було публічне приниження його честі та гідності, як людини та громадянина, весь його попередньо завойований авторитет був поставлений під сумнів.

Також зазначав, що 27 серпня 2014 року його, як директора школи, усною директивою Путильського районного відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації, викликали на конференцію в приміщення Путильської РДА, після закінчення якої керівник відділу РДА ОСОБА_4 дав вказівку залишитися всім запрошеним для проведення індивідуальних співбесід.

Співбесіда проходила в приміщенні методичного кабінету РДА за участю голови Путильської РДА ОСОБА_5, зав. відділом освіти ОСОБА_4, представника партії «Удар» ОСОБА_6, представників народної ради ОСОБА_7, ОСОБА_8, зав. профспілки працівників освіти району ОСОБА_9, зав. дошкільною установою с. Усть-Путила ОСОБА_10 та відповідача ОСОБА_2

Під час співбесіди ОСОБА_2 знову принизив його честь та гідність, висловивши про нього цілковиту брехню, повідомивши, що ніби то він задумав скоїти терористичний акт, підірвавши вибухівкою шкільний автобус та розстрілявши людей в автобусі. Також відповідач сказав, що його, позивача, з вигнали зі служби в органах внутрішніх справ і що він приймав активну участь в агітаційній компанії за Партію регіонів. Одночасно з цим ОСОБА_2 висловив твердження, що йому відома його біографія та те, що він нібито скоїв убивство та зґвалтування двох людей, а для того, щоб уникнути відповідальності, змінив одну букву у своєму прізвищі.

Позивач зіслався на те, що вимагав від ОСОБА_2 належного підтвердження його слів або спростування брехні, проте відповідач доказів йому не надав і не спростував своїх слів, а навпаки, погрожував перевіркою прокуратури.

Вважав, що заподіяло йому ще більш глибокої психологічної та душевної травми. Він в черговий раз пережив глибоке і безпідставне приниження своєї честі та гідності, що знову порушило його душевну рівновагу.

На підставі викладеного та з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час засідання сесії Путильської районної ради Чернівецької області про те, що він, як директор Конятинської середньої школи, бере хабарі, та поширену 27 серпня 2014 року на нараді в приміщенні методичного кабінету Путильської райдержадміністрації про те, що він має намір вчинити терористичний акт шляхом підриву автобуса та розстрілу людей в ньому, про звільнення його з органів внутрішніх справ України з компрометуючих підстав, про скоєння ним убивства та зґвалтування двох осіб та про зміну свого прізвища з метою ухилення від кримінальної відповідальності, недостовірною та зобовязати відповідача ОСОБА_2 спростувати поширену у відношенні нього недостовірну інформацію шляхом опублікування на першій (титульній) сторінці щотижневої газети Путильського району Чернівецької області «Карпати» слідуючого змісту: «Прошу вважати поширену особисто мною у відношенні директора Конятинської ЗОШ ОСОБА_3 інформацію про те, що він бере хабарі, мав намір здійснити терористичний акт шляхом підриву автобуса та розстрілу людей в автобусі, про звільнення його з органів внутрішніх справ України з компрометуючих підстав, про скоєння ним вбивства та зґвалтування двох осіб та про зміну свого прізвища з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєні злочини, що принизила його честь та гідність, недостовірною, за що я приношу йому свої щирі вибачення. ОСОБА_2». Зобовязати відповідача відшкодувати йому заподіяну своїми умисними діями моральну (нематеріальну) шкоду в розмірі 100000 гривень.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності фізичної особи та відшкодування заподіяної моральної шкоди відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року по даній справі і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про безпідставність заявленого позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності фізичної особи та відшкодування заподіяної моральної шкоди є правильним, таким, що ґрунтується на нормах матеріального права та належних і допустимих доказах, наданих суду сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 22 листопада 2007 року і по даний час ОСОБА_1 працює на посаді директора Конятинської ЗОШ, а також є депутатом Конятинської сільської ради 3-го скликання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулось засідання 24-ї позачергової сесії Путильської районної ради Чернівецької області, яке проходило в залі засідань Путильської районної адміністрації в смт. Путила щодо суспільно-політичної ситуації в державі. На сесії виступали представники місцевого самоврядування, політичних партій, а також громадські активісти, в тому числі ОСОБА_2

Під час виступу ОСОБА_2 охарактеризував загальний політичний стан на території району, держави, а також вказав, що в органах влади процвітає корупція, в тому числі в галузі освіти, корупціонерами є директори шкіл, а також директор Конятинської ЗОШ.

27серпня 2014 року в приміщенні методичного кабінету Путильської райдержадміністрації відбувся діалог громадськості з працівниками освіти за участю директорів навчальних закладів, в тому числі директора Козятинської ЗОШ ОСОБА_1, який проходив за участю голови Путильської РДА ОСОБА_5, зав. Відділом освіти ОСОБА_4, представника партії «Удар» ОСОБА_6, представників народної ради ОСОБА_10, ОСОБА_8, зав.профспілки працівників освіти району ОСОБА_9, зав.дошкільною установи с.Усть-Путила ОСОБА_10 та відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст.297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пунктах 15, 21 постанови від 27 лютого 2009 року №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У п.19 вказаної постанови зазначено, що суди, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

За змістом ст.30 Закону України „Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Аналізуючи зміст виступу ОСОБА_2 на сесії районної ради, суд 1-ї інстанції обґрунтовано вважав, що вона спрямована не на приниження честі і гідності позивача, а на доведення до широкого кола осіб оцінки діяльності посадових осіб в галузі освіти та пропозиції громадськості стосовно цієї діяльності, тобто у його виступі мали місце оціночні судження.

При цьому, суд правильно вважав, що у виступі ОСОБА_2 на сесії відсутня недостовірна інформація, а висловлювання оціночних суджень не можуть визнатись таким, що принижують честь і гідність позивача ОСОБА_11

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на збирання, зберігання та розголошення ОСОБА_2 інформації стосовно нього не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд зробив такий висновок також враховуючи те, що Конституція України не тільки визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінність, право її на повагу до її гідності , але й гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Ст. 10 конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право виключає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати та передававти інформацію та ідеї без втручання органів державної влади.

Правильним та обґрунтованим є також висновок суду щодо того, що в діях ОСОБА_2 27 серпня 2014 року відсутні ознаки поширення недостовірної інформації хоча б одній особі, оскільки в процесі діалогу між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 та головою РДА - ОСОБА_5 мали місце їх висловлювання щодо політичних поглядів ОСОБА_1 та щодо наявності певних обставин в його біографії та одночасне спростовання ним згаданих обставин, а не поширення неправдивої інформації. Причому, діалог мав місце без присутності посторонніх осіб, що також спростовує твердження апелянта ОСОБА_1 про поширення відповідачем недостовірної інформації щодо нього.

Згідно абз.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Що стосується моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму ВС України № 3 від 31.03.1995р. «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Спричинення відповідачем як моральної шкоди, на яку посилається позивач ОСОБА_12, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт ОСОБА_3 не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно дослідив представлені докази, встановив всі обставини, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом