Ухвала

23 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.
суддів: Амеліна В.І., Іваненко Ю.Г.,
Євграфової Є.П., Остапчука Д.О.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2005 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка регулює відносини щодо договору приєднання. Відповідач ствердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

ОСОБА_6 своїх зобов'язань не виконав належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 серпня 2013 року становила 22 236 грн 54 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 22 236 грн 54 коп. заборгованості за кредитним договором та 344 грн 10 коп. судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вказаній справі, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2014 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

12 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2014 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як на приклад неоднакового застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ч. 3 ст. 254, ст. ст. 256-258, ч. ч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ: від 13 липня 2011 року в справі про стягнення кредитної заборгованості; від 25 червня 2012 року в справі про стягнення кредитної заборгованості; від 10 квітня 2013 року в справі про стягнення кредитної заборгованості; від 03 липня 2013 року в справі про стягнення кредитної заборгованості, а також посилається на постанову Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі про стягнення кредитної заборгованості.

Подана заява крім іншого містить клопотання про поновлення, пропущеного ОСОБА_6 тримісячного строку на подачу вказаної вище заяви.

Доводи заявленого клопотання обґрунтовані тим, що копія ухвали касаційного суду від 18 березня 2014 року, про перегляд якої подано заяву, отримана заявником лише 15 квітня 2014 року. ОСОБА_6 вважає вказані обставини поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку.

З наведеного вище вбачається, що протягом частини квітня, травня, червня, липня 2014 року ОСОБА_6 мав можливість звернутися до касаційного суду із заявою про перегляд судового рішення, однак останній не скористався таким правом без поважних на те причин.

Той факт що ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою лише 12 грудня 2014 року свідчить про свідоме недотримання заявником вимог ст. 356 ЦПК України, а тому колегія суддів вважає, що клопотання особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення про поновлення процесуального строку підлягає залишенню без задоволення, а заява про перегляд судового рішення залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2014 року відмовити,

Заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2014 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді:В.І. Амелін

Ю.Г. Іваненко

Є.П. Євграфова

Д.О. Остапчук