Справа № 521/436/15-ц
Провадження №2/521/1911/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«19» травня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ" до ОСОБА_2 про страхове відшкодування в порядку регресу, -
03.10.2011 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні даного ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
На виконання умов вказаного договору страхування позивачем за заявою про виплату страхового відшкодування, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 1611,30 гривень ОСОБА_3, що підтверджено платіжним дорученням № 1340 від 25.01.2012 року.
В судовому засіданні представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повернення.
За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою ( ч.8 ст. 76 ЦПК України).
Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
03.10.2011 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні даного ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою.
02 вересня 2011 р. потерпілий ОСОБА_3 повідомив про настання страхової події, а 27.12. 2011 року звернувся до Позивача із заявою про страхове відшкодування у розмірі 1611,30 гривень, яка є страховиком ОСОБА_2 при цьому надавши відповідні документи для виплати страхового відшкодування.
Платіжним дорученням №1340 від 25.01.2012 року страхове відшкодування було виплачено потерпілому.
Таким чином позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги , яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно вимог до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, особою, відповідальною за завдані збитки, у даному випадку є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України.
Згідно ст. 1191 ЦК Україниособа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно підпункту 38.1(і), п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки.
Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, тощо.
Згідно ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, за умов, визначених у статті 33 Закону.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Оскільки відповідач не повідомив письмово протягом трьох днів про настання дорожньо - транспортної пригоди ПрАТ «СК «Лафорт», то останній набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування.
01 липня 2013 року між ТОВ "Маркс.Капітал " та ПрАТ «СК «Лафорт» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників.
Згідно п.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги одна сторона ( фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов»язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи ( боржника).
Згідно п.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав ( наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому ( майбутня вимога).
Враховуючи вищенаведене, право вимоги до відповідача перейшло позивачу згідно договору № 01/01-072013Р від 01.07. 2013 року про надання фінансових послуг факторингу та Додатку № 1 до цього договору.
Позивачем на адресу відповідача було направлено лист - претензію № 160 М.К. від 17.12. 2014 року про відшкодування суми страхового відшкодування у досудовому порядку. Відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, отже, на ОСОБА_2 слід покласти обов`язок про страхове відшкодування у розмірі 1611,30 гривень на користь ТОВ "Маркс.Капітал "
Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 993, 1077, 1078, 1187, 1188, 1191 ЦК України; ст.ст. 10, 27-30, 57-58, 60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224 - 230, 294 ЦПК України, ст. 27 Закону України "Про страхування"; ст. ст. 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_2 про страхове відшкодування в порядку регресу - задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ