Справа № 2-3850/11 Провадження № 22-ц/772/868/2015Головуючий в суді першої інстанції Дернова В. В.
Категорія 48Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.10.2011 року, -

в с т а н о в и л а :

22.08.2011 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та ставила вимогу: розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище - ОСОБА_2.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.10.2011 року позов задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_2 та. ОСОБА_3, який був зареєстрований 13.01.1990 року Вінницьким міським відділом ДРАЦС, актовий запис № 70. Після розірвання шлюбу позивачеві залишено для подальшого іменування прізвище «ОСОБА_2». Вирішено питання про судові витрати.

02.12.2014 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення (а.с.23-24).

Ухвалою Вінницького міського суду від 21.01.2015 року заяву ОСОБА_3 залишено без задоволення.

03.02.2015 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.10.2011 року, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права, просить скасувати прийняте рішення, та відмовити позивачу у задоволені позову. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що позовні вимоги відповідача ґрунтувались на тому, що вони неодноразово припиняли шлюбні відносини, однак жодних доказів подання заяв про розірвання шлюбу в матеріалах справи не було, крім того такі дії позивача щодо таємного розірвання шлюбу були спрямовані на те, щоб унеможливити поділ спільного майна подружжя. Він не був належно повідомлений про день та час розгляду справи, що позбавило його можливості надати свої заперечення проти позову.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином: за адресою, яку він сам зазначив для листування. ОСОБА_2 заперечила проти поданої апеляційної скарги: відповідач тривалий час проживає з іншою жінкою, будь-яких можливостей відновити їх сім'ю вона не бачить, з часу судового рішення пройшло більше чотирьох років, при розгляді заяви про перегляд заочного рішення відповідач сам зазначав, що проживати з нею в шлюбі він не бажає, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що тривалий час сторони проживали окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: 28.03.1969 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2) уклали шлюб, що доведено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5), від шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5, який є повнолітнім.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу, зазначала що з 2008 року вони з відповідачем проживають окремо, що було доведено довідками про реєстрацію місця проживання: відповідач був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.9), позивач за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4 на звороті).

Дійсно під час розгляду справи відповідач не був повідомлений про день та час розгляду справи в суді в порядку, передбаченому ст. 76 ЦПК України, що є процесуальним порушенням, однак ні під час подачі та розгляду заяви про перегляд заочного рішення, ні при подачі апеляційної скарги, відповідач не надав жодного доказу того, що шлюбні стосунки між ними існують та збереження сім'ї є можливим, навпаки при розгляді заяви про перегляд заочного рішення стверджував, що не має наміру проживати із позивачкою однією сім'єю, що підтверджено журналом судового засідання від 21.01.2015 року (а.с.39 - 41).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем вже роками відсутні близькі стосунки і позивач не має будь-якого наміру продовжувати спільне життя з відповідачем, не має такого бажання і відповідач.

Отже, оскаржуване рішення ґрунтується на нормах закону, а саме лише процесуальне порушення щодо неналежного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи не є підставою для скасування вірного по суті судового рішення (ч.3 ст. 309 ЦПК України).

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів - у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.10.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Т. М. Шемета

Судді: М.В.Матківська

В.С.Марчук