АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/7960/15 Головуючий 1-ї інстанції Савченко Д.М.
Справа № 2-635/8732/14 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Товарна біржа «Ресурс-інформ», приватний нотаріус ОСОБА_4 при визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариства «ВТБ Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочину.

В обґрунтування позову Банк посилався на те, що у квітні 2008 року між ВАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 36 000 доларів США зі сплатою 13,5 процентів терміном повернення до 25 квітня 2028 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у квітні 2008 року між Банком (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) укладений договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок №7/29 по вул. Свердлова/провулокУдарний смт. Бабаї Харківської області Харківського району загальною площею 451,90 кв.м., житловою площею 146,20 кв.м. з надвірними будівлями огорожа літ. «1-4», каналізаційна яма літ. «Я» та земельна ділянка загальною площею 1 387 кв.м.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, станом на 15 вересня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 10 695 700,29 грн.

У вересні 2014 року Банку стало відомо, що майно, яке перебуває в іпотеці, 20 листопада 2013 року відчужено ОСОБА_1 на аукціоні, який проводився на виконання постанови господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року, якою Повне товариство «ОСОБА_2 та ОСОБА_5В.» визнано банкрутством та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором зазначеної юридичної особи призначено ОСОБА_3

Оскільки ліквідатор ОСОБА_3 відчужила майно, що перебуває в іпотеці Банку, зняла обтяження, які на час відчуження були зареєстровані відповідно до Закону в реєстрі обтяжень, не повідомивши про це Іпотекодержателя та не отримавши його згоду, Банк просив визнати недійсним правочин щодо переходу права власності на спірний будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, витребувати у ОСОБА_1 цей будинок та передати його ОСОБА_2, визнавши за нею право власності та визнати недійсним договір від 20 листопада 2013 року, за яким право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1, застосувавши наслідки недійсного правочину.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надали суду письмові заперечення проти позову.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» (надалі Банк), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 080Ф-ІК4 за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 360 000 доларів США зі сплатою 13,5 річних з кінцевим терміном повернення 25 квітня 2028 року (т.1а.с.18-22).

На забезпечення виконання умов кредитного договору 25.04.2008 року Банком з ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №-080Ф-1К4/z1, предметом якого був житловий будинок загальною площею 451,90 кв. м., житловою площею 146,20 кв. м. з надвірними будівлями: огорожа літ «1-4», каналізаційна яма літ. «Я» та земельна ділянка загальною площею 1387 кв.м., що розташовані за адресою:смт Бабаї, Харківського району та Харківської області, вул.Свердлова-пров.Ударний, буд.7/29 Предмет іпотеки оцінений сторонами в 1 826 300 грн. (т.1а.с.28-30).

Станом на 15.09.2014 року заборгованість за кредитним договором склала 10695700 грн. 29 коп.

Заборгованість не погашена.

Постановою Господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року Повне товариство «ОСОБА_2 та ОСОБА_5В.» визнано банкрутом та відкрито у відповідності до ст.ст. 41-48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» ліквідаційну процедуру, ліквідатором зазначеної юридичної особи призначено ОСОБА_3 Зазначено, що скасовуються арешти, накладенів на майно боржника та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника (у тому числі усі податкові застави, застави рухомого та нерухомого майна); накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається (т.1а.с.133-138).

На виконання вказаної постанови господарського суду 20 листопада 2013 року проведено аукціон, на якому належний ОСОБА_2 житловий будинок по вул.Свердлова-пров.Ударний, буд.7/29 в смт Бабаї, Харківського району та Харківської області відчужено ОСОБА_1

За результатами аукціону ОСОБА_1 16.01.2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності майна, яке є предметом іпотечного договору 080Ф-ІК4/г1 від 25.04.2008 року, та перебуває в іпотеці ПАТ «ВТБ Банку» (т.1а.с.38-41).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що постановою господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року Повне товариство «ОСОБА_2 та ОСОБА_5В.» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Суд також послався на ухвалу господарського суд Харківської області від 22.11.2013 року, якою було роз'яснено резолютивну частину постанови господарського суду Харківської області та зазначено:» арешти, накладені на майно, та інші обмеження щодо розпорядження майном учасників Повного Товариства «ОСОБА_2 та ОСОБА_5В.» у тому числі ОСОБА_2, ОСОБА_5 але не виключно, усі податкові застави, застави рухомого та нерухомого майна, підлягають скасуванню, накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном учасників ПТ «ОСОБА_2 та ОСОБА_5В.» ОСОБА_2, ОСОБА_5 не допускається, майно учасників ПТ «ОСОБА_2 та ОСОБА_5В.» ОСОБА_2, ОСОБА_5 підлягає включенню до ліквідаційної маси банкрута на підставі ст. 52, 124 ЦК України, ст.ст. 38,41 Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». (а.с.129-132)

Постановою Харківського апеляційного Господарського суду від 10 квітня 2014 року ухвала від 22.11.2014 року була скасована, відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора про роз'яснення постанови господарського суду Харківської області від 14.10.2013 року. У вказаній ухвалі зазначено, що законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено , що внаслідок визнання боржника банкрутом підлягають скасуванню арешти, накладені на майно боржника (т.1а.с.184-186).

Відповідно до статті 9 Закону України "Про іпотеку" іптекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України "Про іпотеку".

Матеріали справи свідчать про те, що спірне майно, що було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеними між боржником та банком, відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника.

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено.

Згідно із частиною другою статті 16, статтею 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Положення статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Разом із тим віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном.

Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна.

Установлено, що ПАТ «ВТБ Банк» не є власником майна, що оспорюється.

Крім того, частиною другою статті 388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від набувача, якщо воно було продане у порядку, установленому для виконання судових рішень.

Ураховуючи викладене, колегії суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 315, 317, 324 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий -

Судді -