У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Турецька Я.П.

за участю:

заявника - ОСОБА_1

головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 02.12.2013 року про розшук майна боржника винесену в межах виконавчого провадження №39314864,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою про скасування постанови головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 02.12.2013 року про розшук майна боржника винесену в межах виконавчого провадження №39314864. Мотивуючи вимоги скарги, вказує на те, що 13.08.2013 року головним державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №712/14055/12 виданого Ужгородським міськрайонним судом 09.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 106104,01 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1061,04 грн., яка отримана ним 19.08.2013 року. Заявник зазначає, що 20.08.2013 року та 30.10.2013 року зявлявся до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції , де надавав письмові пояснення державному виконавцю щодо причин невиконання ним судового рішення, а також відомості про майно, що перебуває у його власності, зокрема про транспортні засоби та місце їх знаходження. Заявник вказує на те, що 19.10.2015 року керуючи автомобілем марки RENAULT MAGNUM 440.18 T, 2002 року випуску, д/н НОМЕР_1 з н/причепом-рефрежиратором- Е ТRAILOR S383EL, 1991 року випуску, д/н АО 1981 XX по вулиці Легоцького в місті Ужгороді був зупинений працівниками ДАІ, які йому повідомили, що дані транспортні засоби перебувають в розшуку. Звернувшись до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції 19.10.2015 року дізнався про те, що постановою головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 02.12.2013 року його майно, а саме транспортні засоби, оголошено в розшук. Вважає, що на момент винесення оскаржуваної постанови про оголошення транспортних засобів у розшук потреби у виконанні таких дій, передбачених ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було, оскільки державному виконавцю були відомі відомості про місце знаходження транспортних засобів, а тому вважає , що постанова про розшук майна боржника підлягає скасуванню, як така, що винесена в порушення вимог ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень. Вважає, що підстав для винесення постанови про розшук транспортних засобів з підстав визначених державним виконавцем у оскаржуваній постанові небуло. З посиланням на викладене, просив суд : поновити йому строк на оскарження постанови про розшук майна боржника винесену в межах виконавчого провадження №39314864, оскільки про наявність такої дізнався 19.10.2015 року; скасувати постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 02.12.2013 року про розшук майна боржника винесену в межах виконавчого провадження №39314864.

В судовому засідання заявник просив задоволити вимоги скарги з підстав та мотивів викладених у скарзі, надавши пояснення аналогічні викладеним.

В судовому засіданні головний державний виконавець міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 заперечив проти задоволення скарги з підстав та мотивів викладених у письмових запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні скарги. Вказав на те, що постанова про розшук майна боржника винесена ним 02.12.2013 року правомірно та у відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.11 ЗУ Про виконавче провадження.

Заслухавши доводи заявника, заперечення головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції - ОСОБА_2, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. № 606-XIV та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою , якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції надійшов на виконання виконавчий лист №712/14055/12 Ужгородського міськрайонного суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк".

Судом встановлено, що 13.08.2013 року постановою головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції - ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №712/14055/12 виданого Ужгородським міськрайонним судом 09.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 106 104,01 грн. та судовий збір в розмірі 1061,04 грн. /а.с. 4/

Як встановленом судом, 30.10.2013 року ОСОБА_1 зявився на виклик державного виконавця від 07.10.2013 року за №18-1198/13 до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції та надав письмові пояснення державному виконавцю, щодо причин невиконання ним судового рішення, а також виклав відомості про майно, що перебуває у його власності, зокрема про транспортні засоби з зазначенням місця їх знаходження./а.с.7-8/

Як вбачається із матеріалів справи 02.12.2013 року головним державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №712/14055/12 виданого 09.11.2012 року Ужгородським міськрайонним судом. Постанова мотивована тим, що відповідно до повідомлення користувача бази даних АІС « Автомобіль» за боржником зареєстровано транспортні засоби , відомості про місце знаходження яких в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ - відсутні/а.с. 11/

Згідно п.5 ст.52 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

У відповідності до Закону України Про виконавче провадження розшук майна боржника оголошується у разі відсутності відомостей про його місцезнаходження з метою його виявлення.

Місце знаходження транспортних засобів боржника ОСОБА_1, головному державному виконавцю міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції - ОСОБА_2 на момент винесення ним постанови про розшук транспортних засобів боржника від 02.12.2013 року було відомо, згідно письмових пояснень боржника ОСОБА_1 від 30.10.2013 року.

Державним виконавцем було отримано інформацію від боржника ОСОБА_1 про наявність та місце знаходження транспортних засобів, що належать ОСОБА_1

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови про оголошення транспортних засобів у розшук потреби у виконанні таких дій, передбачених ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було, оскільки державному виконавцю були відомі відомості про місце знаходження транспортних засобів, а тому вважає , що постанова про розшук майна боржника підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження - у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Розшук оголошується відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця лише у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

З матеріалів справи вбачається, що на час постановлення оскаржуваної постанови про розшук майна боржника від 02.12.2013 року не існували правові підстави для оголошення розшуку транспортних засобів, оскільки у державного виконавця були наявні відомості про їх фактичне місце знаходження, а відтак будь-якої необхідності розшукувати майно, яке не приховувалося, не було, а тому відповідна постанова державного виконавця підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає , що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримав постанову про розшук майна боржника від 02.12.2013 року - 19.10.2015 року і з того часу дізнався про існування такої постанови головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, , суд вважає, що строк звернення до суду щодо оскарження постанови пропустив з поважних причин, і вимоги ОСОБА_1 щодо його поновлення підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 11, 60, 72, 73, 383,385 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 40 ЗУ Про виконавче провадження , суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 02.12.2013 року про розшук майна боржника винесену в межах виконавчого провадження №39314864 задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про розшук майна боржника від 02.12.2013 р. винесену в межах виконавчого провадження №39314864.

Постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 02.12.2013 року про розшук майна боржника винесену в межах виконавчого провадження №39314864 з примусового виконання виконавчого листа №712/14055/12 виданого 09.11.2012 року Ужгородським міськрайонним судом - скасувати як незаконну.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3