АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1032/15 Головуючий 1 інстанції - Нестерцова Н.В.
Справа № 621/3401/14-ц Доповідач - Піддубний Р.М.
Категорія: "встановлення факту"
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Бровченка І.О.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, про встановлення факту перебування особи на утриманні, -

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулось до суду з заявою, в обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_2, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 1968 року та постійно проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що отримувана нею пенсія повністю витрачалась на придбання необхідних їй ліків, іншого джерела доходів вона не мала, ОСОБА_1 просила встановити факт її перебування на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка ОСОБА_2

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя суду першої інстанції виходив із того, що є таке, що набрало законної сили, рішення за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, а тому наявні передбачені п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Проте повністю погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК).

Згідно з ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 липня 2014 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішені по суті, оскільки частиною 2 статті 223 ЦПК встановлено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити рішення, а підставою - є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Разом з тим, мотивуючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі суддя зазначив, що звернувшись 02 грудня 2014 року до суду із заявою про встановлення факту перебування на утримання, ОСОБА_1 зазначила інші підстави для встановлення вказаного юридичного факту.

Посилання заявника на інші обставини свідчить про відсутність передбачених п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України підстав для відмови у відкритті провадження у справі, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала судді - скасуванню, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, про встановлення факту перебування особи на утриманні направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді