Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/507/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.04.2015 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Ігнат'єву А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та перерозподіл спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

26. 11. 2015 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та перерозподіл спадщини, мотивуючи тим, що відповідачі прийняли спадщину після смерті діда позивача ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому не повідомили нотаріуса про наявність позивача як спадкоємиці першої черги за правом представлення після смерті матері позивачки ОСОБА_5, яка померла за життя спадкодавця. Про прийняття відповідачами спадщини позивачу стало відомо в жовтні 2014 року в Заводському районному суді м. Миколаєва. Через те, що спадщину було оформлено без врахування права позивача на частку у спадщині позивач просить суд визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані відповідачам та перерозподілити спадщину. Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.

До судового засідання в день оголошення рішення у справі позивач не з'явилася, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідачі та їхній представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. У задоволенні позову просили суд відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дід позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, повторно виданим 23. 02. 2010 Міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції.

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 18/25 (36/50) часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого Районним відділом комунального господарства Заводського району м. Миколаєва 17. 11. 1986.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки ОСОБА_1, дружина спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 03. 02. 2012 Міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції.

Після смерті діда його дружина ОСОБА_6 спадщину не оформлювала, хоча була зареєстрована з померлим на момент його смерті, та фактично її прийняла.

На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 разом з померлим були зареєстровані та проживали спадкоємці першої черги: ОСОБА_6 - дружина ОСОБА_4; позивач ОСОБА_1 - онука; відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 (онуки).

У спадкодавця було двоє рідних дітей, які народилися від першого шлюбу та померли за життя спадкодавця - дочка ОСОБА_5, рідна мати позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_9, рідний батько відповідачів, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, у спадкодавця ОСОБА_4 не було спільних дітей з дружиною ОСОБА_6, діти померли ще за життя ОСОБА_4, лишилися онуки та дружина.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За такого, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є: позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 - за правом представлення після смерті своїх батьків, а також дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_6. Інших спадкоємців немає.

Спадкоємці першої черги відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадщини після смерті свого діда ОСОБА_4 на 36/50 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з двох житлових будинків та господарчих побутових будівель та споруд.

24. 05. 2012 держаним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Фоменком С.П. відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом - кожному на 1/2 частину від 18/25 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, які зареєстровані в реєстрі за № 1-614 та № 1-616 відповідно (спадкова справа № 163/2012).

При цьому відповідачі не повідомили державному нотаріусу про наявність інших спадкоємців першої черги - позивачки ОСОБА_1 як спадкоємця за правом представлення після смерті її померлої матері ОСОБА_5 та дружини спадкодавця ОСОБА_6, яка була живою на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4.

З урахуванням того, що на момент відкриття спадщини позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала в спірному домоволодінні АДРЕСА_1, вона фактично прийняла спадщину за законом після смерті рідного діда ОСОБА_4 в порядку спадкування за правом представлення після смерті своєї матері ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги.

Факт того, що позивач дійсно проживала та була зареєстрована на момент відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті позивачки ОСОБА_1 та записами в будинковій книзі до домоволодіння АДРЕСА_1, відповідно до яких позивач зареєстрована у вказаному будинку з 09. 08. 1991 і до теперішнього часу.

В жовтні 2014 року в Заводському районному суді м. Миколаєва позивач дізналась про те, що спадщина після смерті її діда ОСОБА_4 оформлена та розподілена між іншими спадкоємцями першої черги за правом представлення, а саме між відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках - по 18/50 часток кожній.

14. 11. 2014 позивач звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну йому частку у спадщині після смерті діда ОСОБА_4

14. 11. 2014 державним нотаріусом було винесено постанову про відмову про вчинення нотаріальної дії, з якої вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У вказаній постанові від 14. 11. 2014 нотаріус зазначив, що ОСОБА_1 до нотаріальної контори протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не зверталась, дані про її реєстрацію разом з померлим на день смерті відсутні, а тому неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем.

Водночас, з довідки від 30. 10. 2014 № 499, виданої ТОВ «Николаедомсервис» вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована з 09. 08. 1991 по теперішній час, тобто позивач була зареєстрована (проживала) в спірному будинку на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, а тому фактично прийняла спадщину та має право на частку у спадщині як спадкоємець першої черги.

14/70 часток спірного домоволодіння належать рідному брату позивачки ОСОБА_1 по лінії матері - ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 04. 08. 2014.

З урахуванням того, що дружина спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка як така, що постійно проживала та була зареєстрована разом з померлим на момент смерті, проте ОСОБА_6 не є рідною бабусею для сторін у справі, її частина фактично на теперішній час не може бути оформлена як спадщина ніким зі спадкоємців, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась.

У ОСОБА_6 спадкоємців не було та її 1/4 частина у спадковому майні, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_4, не може бути оформлена ніким зі сторін у справі.

Таким чином спадкове майно фактично було розподілене порівну між відповідачами без врахування права позивача на частку у спадщині. При цьому було включено до складу цього майна і частку померлої ОСОБА_6 - 9/50, яку остання не оформила після смерті чоловіка ОСОБА_4

За такого, видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є частково недійсними, а спадщина - 36/50 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 підлягає перерозподілу між спадкоємцями першої черги - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, виходячи з того, що у кожного було право на спадкування по 9/50 часток домоволодіння.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформованої у постанові від 6 червня 2012 р. № 6-32цс12, згідно з положенням статті 1280 ЦК України перерозподілу підлягає лише спадкове майно. Тому у справах про перерозподіл спадкового майна суд повинен чітко встановити обсяг спадкової маси, чітко визначити майно, яке до неї входить.

Як вже було зазначено вище, судом встановлено, що до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 відноситься 18/25 (36/50) часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого Районним відділом комунального господарства Заводського району м. Миколаєва 17. 11. 1986.

Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем ОСОБА_4 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21. 10. 2014 № 2, що вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася матір позивачки ОСОБА_5 від ОСОБА_4 та ОСОБА_14; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 21. 10. 2014 №5, що вказує на одруження ОСОБА_5 з ОСОБА_15 та зміну прізвища «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5»; свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 від 11. 07. 1973, що вказує на факт народження позивачки від доньки спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5; свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_18 від 12. 07. 1992 серії НОМЕР_4;

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Приписами ч. 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними.

Водночас позовні вимоги про перерозподіл спадщини підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Перерозподіл спадщини являє собою повторний розподіл спадщини між спадкоємцями, зокрема, на підставі рішення суду. Специфіка перерозподілу спадщини у площині спадкових правовідносин полягає в тому, що вона створює ефект повернення до спадкових правовідносин, які на момент перерозподілу припинені.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 23 постанови пленуму від 30. 05. 2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», коли відсутні умови для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину підлягають судовому розглядові.

При цьому, слід зауважити, що оскільки після вирішення судом позовних вимог про визнання частково недійсними виданих відповідачам свідоцтв про право на спадщину, право власності вказаних осіб на зазначені в свідоцтвах частки спадщини (частки у праві власності на домоволодіння, по ? від 18/25) припиняються, у спадкоємців виникають умови для вирішення питання про прийняття спадщини шляхом звернення до нотаріуса.

За такого, суд не вирішує позовну вимогу про перерозподіл спадщини як вимогу про право, а вважає за можливе обмежитись встановлення часток у праві на спадкове майно, на які спадкоємці мали право на момент відкриття спадщини, що є визначальним для нотаріуса при вирішенні питання про видачу свідоцтв про право на спадщину.

За такого суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесений останньою судовий збір у розмірі 243, 60 грн. (по 121, 80 грн. з кожного), а також у дохід держави 243, 60 грн. (по 121, 80 грн. з кожного).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та перерозподіл спадщини задовольнити частково.

Визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, які були видані на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори на 18/25 в праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Встановити, що на момент смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, частки його спадкоємців на спадкове майно - 36/50 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 складали: у ОСОБА_1 - 9/50, ОСОБА_3 - 9/50, ОСОБА_2 - 9/50, ОСОБА_6 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2) - 09/50.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121, 80 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 121, 80 грн. з кожного.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку, встановленному ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська