Номер провадження: 22-ц/785/3568/15
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014 року,

встановила:

У липні 204 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням уточнень у вересні 2014 р. просила визначити місце проживання її малолітніх дітей - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею, за адресою - АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що з відповідачем 03.03.2007 р. було укладено шлюб. Відповідач є батьком дітей. З 28.06.2012 р. вона разом з дітьми проживає в Україні, а відповідач в Ізраїлі. Відносини з відповідачем неприязні. Останній погрожує її життю, життю дітей. Рішенням суду у серпні 2012 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Вона і діти забезпечені житлом з належними санітарно-гігієнічними умовами. Діти забезпечені усім необхідним.

Позивачка у судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не надав.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2014 р. позов ОСОБА_4 задоволено. Визначено місце проживання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю - ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1, залишивши дітей на її утриманні.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.02.2015 р. заяву ОСОБА_5 від 23.12.2014 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_9, представник ОСОБА_5, в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу просила скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилалася на те, що відповідач зареєстрованим в м. Одесі не значиться. Перед виїздом до Ізраїля він мешкав разом з нею у Малиновському районі м. Одеси. Відповідач належним чином був сповіщений про розгляд справи. Діти після повернення у червні 2012 р. з Ізраїля до України мешкають разом з нею. Вона та діти забезпечені житлом. Син відвідує ясла садок, донька школу, забезпечені усім необхідним для повсякденного життя та навчання. Діти соціально адаптовані для проживання в Україні. Згідно висновку Малиновської районної адміністрації місце проживання дітей визначено з нею.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в судове засідання свого представника не направила. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки представника не повідомила, заяв та клопотань не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про визначення місця проживання малолітніх доньки та сина разом з матір'ю - ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими (с. 62 - 64).

Колегія суддів погоджується з такими висновками, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства (ст. ст. 3, 9, 12 Конвенції ООН про права дитини, Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59 р., ст. ст. 51, 52 Конституції України, ст. ст. 7, 160, 161 СК України, ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і дослідженими судом доказів.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти є громадянами України (а. с. 19 - 20 зворотна сторона).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2012 р. шлюб між сторонами розірвано (а. с. 8).

Батьки разом не мешкають. З 28 червня 2012 р. позивачка разом з дітьми мешкає в Україні. Після розлучення діти зареєстровані та проживають разом з матір'ю за адресою - АДРЕСА_1, у належній позивачці квартирі (а. с. 26 - 29). Діти повністю знаходяться на утриманні матері. Син відвідує ясла садок, донька школу (а. с. 21. 22). Діти забезпечені усім необхідним для повсякденного життя та навчання. Мати за місцем роботи характеризується позитивно (а. с. 24 - 25).

Батько мешкає в Ізраїлі. Згоди щодо того, з ким із них будуть проживати діти, батьки не дійшли.

Діти соціально адаптовані для проживання в Україні. Згідно висновку Малиновської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, (а. с. 192 ) місце проживання малолітніх сина та доньки визначено разом з матір'ю

Між сторонами склалися правовідносини щодо визначення місця проживання дітей.

Відповідно до ст. ст. 3, 9, 12 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. Забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59 р., у принципі 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтями 51, 52 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Будь-яке насильство над дитиною переслідується за законом.

Статтею 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Виходячи з встановлених обставин по справі, вищевказаних вимог діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визначення місця проживання дітей разом з матір'ю. Доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду обставинам справи є необґрунтованими. Суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини по справі, висновки суду повністю відповідають встановленим обставинам.

Колегія суддів вважає, що визначення місця проживання дітей не з матір'ю є неможливим, оскільки після ухвалення оскарженого рішення по даній справі рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2015 р. у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 про зобов'язання ОСОБА_4 повернути дітей до держави Ізраїль відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.06.2015 р. апеляційна скарга ОСОБА_5 відхилена. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2015 р. залишено без змін (а. с. 198-204 ).

Доводи апелянта щодо не підсудності справи Малиновському районному суду м. Одеси не підтверджені жодними доказами. Доводи щодо неналежного сповіщення спростовуються матеріалами справи - довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Одеській області щодо відсутності даних про реєстрацію місця проживання/перебування ОСОБА_5 (а. с. 33), сповіщення ОСОБА_5 через засоби масової інформації (а. с. 46 - 47, 54 - 56).

Доводи апелянта про наявність рішень суду по сімейним справам держави Ізраїль щодо визначення місця проживання дітей в Ізраїлі, незаконності неповернення дітей до держави Ізраїль не приймаються до уваги. По-перше, вказані рішення сімейного суду держави Ізраїль належним чином не завірені. По-друге, як вказувалося вище є чинне рішення суду України про відмову в поверненні дітей до держави Ізраїль.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко