У Х В А Л А

2 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Григор'євої Л.І., Романюка Я.М.,
розглянувши заяву сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року у справі за позовом селянського фермерського господарства «Каміла» до ОСОБА_4, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива», третя особа - реєстраційна служба Оржицького районного управління юстиції, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року селянське фермерське господарство «Каміла» (далі - СФГ «Каміла») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» (далі - СТОВ «Золота Нива»).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове, яким позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою СТОВ «Золота Нива» на зазначене рішення апеляційного суду відмовлено.

У заяві СТОВ «Золота Нива» про перегляд судового рішення порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу від 11 березня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, який виходив, зокрема, із того, що спірний договір оренди земельної ділянки, укладений відповідачами ОСОБА_4 та СТОВ «Золота Нива», порушує права позивача, який уклав з ОСОБА_4 договір оренди тієї ж земельної ділянки, але раніше, і такий договір діяв на момент укладення спірного договору.

У наданій заявником для порівняння постанові від 25 грудня 2013 року, Верховний Суд України погодився з висновками судів щодо відмови у задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Приймаючи таку постанову, Верховний Суд України виходив із того, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Відповідно до вимог статті 214 ЦК України відмова від двостороннього правочину може відбуватися лише за взаємною згодою сторін.

Порівняння змісту постанови Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року зі змістом ухвали суду касаційної інстанції 11 березня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному в указаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

В наданих для порівняння постановах від 25 лютого 2015 року (справи №№ 6-219цс14, 6-10цс15), Верховний Суд України, як і суд касаційної інстанції в оскаржуваній ухвалі від 11 березня 2015 року, погодився з висновками судів про визнання спірних договорів оренди земельної ділянки недійсними, що не свідчить про те, що оскаржувана ухвала суду касаційної інстанції суперечить висновкам, викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України.

Ураховуючи наведене, підстава для перегляду судових рішень, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом селянського фермерського господарства «Каміла» до ОСОБА_4, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива», третя особа - реєстраційна служба Оржицького районного управління юстиції, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним за заявою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Л.І. Григор'єва Я.М. Романюк