Справа пр. №2/756/450/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарях - Бабаку М.Г., Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1, про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (далі - ЗАТ "ОТП Банк"), правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", процесуальним правонаступником якого є в свою чергу ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві ОСОБА_1 кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 313069,00 доларів США з 21.09.2007 року по 21.09.2028 року зі сплатою плаваючої процентної ставки за користування кредитом, що становить 4,99% річних та FIDR - процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку (позивачу) на строк в 366 днів з виплатою процентів, після закінчення строку дії депозитного договору. Погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно шляхом сплати ануїтетних платежів в порядку та у розмірах, визначених графіком погашення кредиту, який є невід'ємним додатку до кредитного договору.

ОСОБА_1 одержала та використала кошти, отримані в кредит за договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007, у сумі 313069,00 доларів США.

П.1.1. частини №2 кредитного договору від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 передбачено обов'язок позичальника повернути одержаний кредит, сплачувати кредитодавцю відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, що визначені договором. Крім того, п.1.11.1 кредитного договору встановлено, що усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором.

Однак боржник не дотримується умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах.

Згідно з п.4.1.1. частини №2 кредитного договору від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 за порушення позичальником прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки.

Станом на 15.07.2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 становить 380948,59 доларів США, що еквівалентно 4453289,00 грн., а також 16263192,36 грн. - штрафні санкції, передбачені умовами кредитного договору. Вона складається з заборгованості із сплати кредиту (основного боргу) у сумі 309423,81 доларів США, що становить 3617164,33 грн., заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у сумі 71524,78 доларів США, що становить 836124,67 грн., заборгованості із сплати пені за порушення строків сплати кредиту за період з 15.07.2014 року у сумі 16263192,36 грн.

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007, між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", процесуальним правонаступником якого є в свою чергу ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_2 21.09.2007 року було укладено договір поруки №SR-003/224/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007.

З цих підстав позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 380948,59 доларів США, що еквівалентно 4453289,00 грн., штрафні санкції у розмірі 16263192,36 грн. та судові витрати у справі у сумі 3654,00 грн.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ТОВ "ОТП Факторинг Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1, про визнання припиненою поруки, мотивуючи це тим, що 09.01.2009 року ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", направило позичальнику та поручителю досудові вимоги про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, в яких ПАТ ТОВ "ОТП Факторинг Україна" вимагало протягом 30-ти календарних днів з дати отримання вимоги сплатити суму кредиту в розмірі 309423,81 доларів США, суму відсотків за користування кредитом в розмірі 10436,30 доларів США, суму пені в розмірі 21598,24 доларів США. Вказану вимогу ОСОБА_1 отримала 09.01.2009 року особисто. Таким чином, у зв'язку з тим, що від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки, тобто з 09.02.2009 року, сплив шестимісячний строк для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, а тому порука вважається припиненою.

З цих підстав ОСОБА_2 просив суд визнати припиненою поруку за договором поруки від 21.09.2007 року №SR-003/224/2007.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримала, просила суд його задовольнити, проти зустрічного позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні.

Представники відповідачів за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (далі - ЗАТ "ОТП Банк"), правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", процесуальним правонаступником якого є в свою чергу ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві ОСОБА_1 кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 313069,00 доларів США з 21.09.2007 року по 21.09.2028 року зі сплатою плаваючої процентної ставки за користування кредитом, що становить 4,99% річних та FIDR - процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку (позивачу) на строк в 366 днів з виплатою процентів, після закінчення строку дії депозитного договору. Погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно шляхом сплати ануїтетних платежів в порядку та у розмірах, визначених графіком погашення кредиту, який є невід'ємним додатку до кредитного договору (а.с.8-17).

ОСОБА_1 одержала та використала кошти, отримані в кредит за договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007, у сумі 313069,00 доларів США.

П.1.1. частини №2 кредитного договору від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 передбачено обов'язок позичальника повернути одержаний кредит, сплачувати кредитодавцю відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, що визначені договором. Крім того, п.1.11.1 кредитного договору встановлено, що усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустила заборгованість із сплати кредиту (основного боргу) та процентів за його користування.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Повністю повернути кредитні кошти ОСОБА_1 зобов'язалась у термін до 21.09.2028 року.

Ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п.1.9.1 частини №2 кредитного договору від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 прострочила виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, що надає право кредитодавцю вимагати від неї дострокового повернення кредиту та процентів його користування.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 09.01.2009 року ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", на адресу позичальника та поручителя було направлено досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 (а.с.137). Таким чином, строк платежу за кредитним договором настав після спливу 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги, тобто з 09.02.2009 року.

Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки строк виконання зобов'язання за кредитним договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 достроково настав з 09.02.2009 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано до суду ТОВ "ОТП Факторинг Україна" лише 09.09.2014 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України (а.с.128-130).

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Представником позивача за первісним позовом не надано жодного доказу на підтвердження того, що його довірителем пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у задоволенні первісного позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності.

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007, між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", процесуальним правонаступником якого є в свою чергу ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_2 21.09.2007 року було укладено договір поруки №SR-003/224/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 (а.с.18).

Відповідно до п.1.1, п.1.2, п.3.1, п.3.2, п.3.5 договору поруки від 21.09.2007 року №SR-003/224/2007 поручитель ОСОБА_2 у випадку невиконнаня боржником ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007 несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, процентів за користування кредитом, пені.

Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Ст.559 ЦК України встановлює підстави припинення відносин поруки, зокрема, ч.4 цієї статті визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

П.4.2. договору поруки від 21.09.2007 року №SR-003/224/2007 передбачено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Строком є певний період у часі зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.1 ст.251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 17.09.2014 року №6-53цс14 та №6-125цс14, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування).

Зважаючи на викладене, положення п.4.2. договору поруки від 21.09.2007 року №SR-003/224/2007 не може вважатись установленням строку дії поруки.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 29.01.2014 року №6-155цс13 та від 24.09.2014 року №6-106цс14, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування).

У строк, встановлений у п.1.9.1. частини №2 кредитного договору та у вимозі банку, ОСОБА_1 не сплатила прострочену заборгованість за кредитом, що підтверджується випискою за кредитним рахунком позичальника (а.с.69-78).

Таким чином, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відповідно до положень ст.1050 ЦК України та п.1.9.1 частини №2 кредитного договору скористалося правом на повернення кредиту достроково, чим змінило дату виконання основного зобов'язання з 21.09.2028 року на 09.02.2009 року (тридцять перший календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що банк звертався до поручителя ОСОБА_2 з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до п.1.9.1. частини №2 кредитного договору від 21.09.2007 року №ML-003/224/2007.

Отже, порука ОСОБА_2 за договором поруки від 21.09.2007 року №SR-003/224/2007 є припиненою з 09.08.2009 року.

За своєю правовою природою строк, визначений ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим) і його закінчення є підставою для припинення поруки. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, тому і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються (презумпція припинення поруки).

У своїх правових висновках Верховний Суд України вказує, що звернення до суду з позовом про визнання поруки припиненою не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору (постанови від 05.12.2012 року №6-147цс12, від 18.10.2013 року №6-107цс13).

Таким чином, права ОСОБА_2 підлягають захисту шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, визнати припиненою з 09.08.2009 року його поруку за договором поруки від 21.09.2007 року №SR-003/224/2007.

У відповідності до ст.88 ЦК України суд присуджує з відповідача за зустрічним позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243,60 грн.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 251, 252, 256, 257, 261, 266, 267, 526, 530, 533, 536, 549-554, 559, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1, про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Припинити поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 21.09.2007 року №SR-003/224/2007.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя В.В. Великохацька