Справа №705/5013/14-ц
2/705/84/15

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2015 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді Мазуренко Ю.В.
при секретарі Щербаковій Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Уманське комунальне підприємство «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управляння №1», виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 , що поданий від його імені представником по дорученню Біланом О.Є., до ОСОБА_1 , треті особи Уманське комунальне підприємство «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управляння №1», виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення , -
У серпні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В якості третьої особи в позові було вказане - Уманське комунальне підприємство «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управляння №1». В позові позивач вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 , з 01 лютого 2008 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Умань Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області у Книзі реєстрації шлюбів за актовим записом №34, про що було видано свідоцтво про шлюб від 01.02.2008 року. Від шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 16 квітня 2008 року, і який на даний момент проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.05.2010 року № 279 на склад сім`ї з трьох осіб була надана службова 2-х кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., без зняття з квартирної черги, де вони і проживали однією сім`єю. 10 червня 2010 року був виданий ордер №167 на службову квартиру, куди були внесені як члени сім`ї відповідача: ОСОБА_1 , як дружина, і син - ОСОБА_4 . У зазначеній квартирі зареєстровані позивачка з сином, а також її колишній чоловік (головний квартиронаймач) - ОСОБА_2 . З початку 2012 року їхні шлюбні відносини з відповідачем погіршилися і в березні 2012 року відповідач забрав свої речі та пішов з квартири. Факт непроживання відповідача в спірній квартирі підтверджується актами КП «ВЖРЕУ-1» від 17 січня 2014 року та від 21 березня 2014 року. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 19.03.2014 року шлюб ними було розірвано. Позивач в позові зазначає, що за період з березня 2012 року відповідач жодного разу не з`являвся у квартирі АДРЕСА_2 , де позивач проживає разом з малолітньою дитиною до теперішнього часу. Ніякого зв`язку з квартирою він не підтримує та участі в оплаті комунальних послуг не приймає, також інших витрат по утриманню квартири не несе. Тому в позові позивач ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в службовій квартирі по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року до участі у справі було залучено виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква в якості третіх осіб без самостійних вимог.
Також відповідачем по первісному позову через представника було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , треті особи Уманське комунальне підприємство «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управляння №1», виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення, яка ( після усунення недоліків) відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2014 року, була об`єднана в одне провадження з первісним позовом. В зустрічному позові ОСОБА_5 вказав, що дійсно, під час перебування у шлюбі, йому житловою комісією військової частини НОМЕР_2 ЗС України, де він проходив в той час службу, 08 вересня 2009 року було вирішено надати двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , як службову без зняття з квартирної черги на склад сім`ї з трьох чоловік. Виконком Уманської міської ради відповідно до рішення №279 від 27 травня 2010 року закріпив вказане житло як службове. На підставі вищевказаного рішення йому як військовослужбовцю було видано ордер на службове житлове приміщення №167 серія А. В послідуючому Міністерством оборони України 23.045.2012 року було прийнято рішення про розформування військової частини НОМЕР_2 до 31.12.2012 року. Правонаступником військової частини НОМЕР_2 було визнано військову частину НОМЕР_3 , яка розташовувалась в АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 було призначено начальником командного пункту- заступником начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_3 (наказ №679 від 15.12.2012 року.) З 02.12.2013 року по 14.01.2014 року ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . З 14.01.2014 року по даний час підполковник Збройних Сил України ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка дислокується в м. Вінниця, де він тимчасово і проживає в даний час, винаймаючи собі житло. Іншого житлового приміщення ОСОБА_2 не отримував. В зустрічному позові ОСОБА_2 вказує, що з травня 2014 року ОСОБА_1 фактично захопила службову квартиру АДРЕСА_2 куди під різними приводами (влаштування сварок, безпричинні виклики правоохоронних органів, тощо) не допускала основного квартировинаймача ОСОБА_2 в квартиру. 30.08.2014 року ОСОБА_2 останній раз приїздив додому де проживав у квартирі АДРЕСА_2 . Вже 16.09.2014 року він виявив, що ОСОБА_1 в односторонньому порядку змінила замки на вхідних дверях службової квартири і нових ключів колишньому чоловіку не надала, тим самим перешкоджаючи йому в користуванні квартирою, де він проживав та зареєстрований і на даний час. Позивач по зустрічному позові також вказав, що ОСОБА_1 фактично проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_6 в м. Миколаєві, що на його думкою підтверджується реквізитами розрахункового рахунку для перерахування аліментів. ОСОБА_2 наполягає, що він тимчасово виїхав з постійного місця проживання за умовами і характером своєї роботи і тому службова квартир, яка була йому надана як основному квартиронаймачу зберігається за ним до кінця проходження служби у визначених керівництвом Збройних Сил України місцях. Крім того у позові вказано, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 не є належним позивачем оскільки вона не власник службової квартири. ОСОБА_2 вважає, що власником службової квартири є Збройні Сили України, де на балансі в квартирно-експлуатаційному відділі м. Біла Церква Київської області і знаходиться відповідна службова квартира. Оскільки шлюб між сторонами розірвано, то ОСОБА_1 на даний час є колишнім членом сім`ї військовослужбовця яка фактично не проживає у відповідному житловому приміщенні і тому підлягає виселенню із службового житлового приміщення без надання іншого житла (при цьому це питання може ставитися лише власником житла). Посилаючись на вищевикладене позивач по зустрічному позові просить суд усунути перешкоди у користуванні житлом та вселити його в службову квартиру АДРЕСА_2 і зобов`язати ОСОБА_7 не здійснювати ніяких заходів і не перешкоджати будь-яким способом ОСОБА_2 в користуванні ним відповідною службовою квартирою.
Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позов ( первісний ) підтримали та просили суд його задоволити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Вони також в судовому засіданні пояснили, що відповідач припинив проживання в квартирі на початку 2012 року, в цей період часу він фактично забрав речі і залишив дружину і дитину. В послідуючому 19.03.2014 року між сторонами шлюб було розірвано. Відповідач в кінці 2012 року у зв`язку з військовою службою був переведений проходити військову службу в іншу військову частину і з того часу взагалі виїхав із м. Умані та не проживає в квартирі. В даний час відповідач по первісному позову ОСОБА_5 проходить військову службу в м. Вінниця. Тому вони вказували на його відсутність за відповідною адресою на протязі тривалого періоду часу (більше встановленого законодавством строку. Зустрічний позов вони не визнали та вказували на відсутність підстав для його задоволення. Представник позивача і позивач по первісному позову в судовому засіданні вказували на те, що факти викладені в зустрічній позовній заяві не відповідають дійсності. З приводу заміни замка вони пояснили, що в березні 2014 року замінила ОСОБА_1 замок у зв`язку з тим, що старий замок зламався. ОСОБА_1 вказувала в своїх поясненнях в суді, що в квартиру вони заселились на підставі ордеру , який був виданий на родину з трьох осіб, а власником житла є Міністерство оборони. Вони з сином і по даний час проживають у квартирі, що можуть підтвердити сусіди.
Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні позов не визнали Вони пояснили, що в 2012 році ОСОБА_5 з квартири забрав його особисті речі. На початку 2013 року ОСОБА_5 було переведено на інше місце служби. У відповідача по первісному позову уже більше 20 років служби і тому він має намір «розслужеблювати квартиру», оскільки це передбачено нормативними документами Міністерства оборони. Він в даний час проживає в м. Вінниця, де проходить військову службу. Житла більше йому ніякого надано не було ( в даний час в м. Вінниця він винаймає житло) і тому вийшовши на пенсію, він має намір проживати в цій квартирі, яка виділялась саме йому, як службова квартира. ОСОБА_5 також вказував, що позивач по первісному позову ОСОБА_1 сама в даній квартирі не проживає, оскільки живе в м. Миколаїв, куди на рахунок він перераховує аліменти. ОСОБА_1 змінила замок у квартирі і ключів йому не дає. В квартирі залишились речі, які є спільною власністю. Однак в даний час він не може потрапити у квартиру, оскільки бувша дружина створює йому перешкоди в користуванні відповідним майном і тому за даних обставин потрібно його вселити. Зустрічний позов ОСОБА_5 та його представник підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини та просили його задоволити в повному обсязі.
Представник третьої особи - Уманського комунального підприємства «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управляння №1 в судове засідання не з`явився. Попередньо до суду ним було подану заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Також в заяві вказувалось про те, що квартира АДРЕСА_4 знаходиться у віданні Уманської міської ради, перебуває у державному житловому фонді та має статус службового житла.
Представник третьої особи - виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився. Попередньо до суду ним було подану заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи
Представник третьої особи - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква,
в судове засідання не з`явився. Попередньо до суду ним було подану заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Також на адресу суду було подано заперечення на позовну заяву в якому вказано, що позовні вимого по первісному позову вони не визнають. Відповідно до вимог ст.. 123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством СРСР, цим кодексом та іншими актами законодавства. До користування службовими житловими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, ч.6 ст. 101, ст..ст. 103-106 Житлового кодексу України. Порядок забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей визначено наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737 (з наступними змінами і доповненнями). Згідно до положень п. 3.13 відповідного наказу, яким затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями у разі переміщення військовослужбовця по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службове жиле приміщення, яке він займав за попереднім місцем служби, підлягає звільненню у двохмісячний строк з дня видання наказу про виключення зі списків особового складу відповідної військової частини. Представник третьої особи вказує, що житлове приміщення за адресою квартира АДРЕСА_4 було надане як службове, що підтверджується копією ордера, який доданий до позовної заяви. Крім того, згідно з положеннями п. 3.15 відповідного наказу, яким затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями підлягають виселенню зі службового житлового приміщення без надання іншого житла колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають в ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк після розірвання шлюбу.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши покази свідків, пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні , і первісного, і зустрічного позову.
Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`від 11 грудня 2003 року N 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Пункт 2 ст.13 Цивільного кодексу України регламентує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що з ОСОБА_1 вони перебувають у дружніх стосунках. В даний час ОСОБА_1 та її колишній чоловік не проживають разом. Десь приблизно в 2012 році вони припинили спільне проживання. ОСОБА_1 живе в м. Умані у відповідній квартирі і вона була у неї декілька місяців назад. Її також відомо, що в квартирі були поміняні замки весною 2014 року..
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона проживає по сусідству. ОСОБА_10 вона знає, бо вони проживали по сусідству, однак уже більше 3 років він не проживає (вона його на бачить за місцем проживання, де мешкають ОСОБА_1 із сином). Вона підтвердила, що ОСОБА_11 проживає за відповідною адресою по сусідству з нею і вона її часто бачить. Також вона пам`ятає, що до не ї приходив батько ОСОБА_11 і просив інструмент, щоб полагодити замок, коли це було вона вказати не змогла. Вона також підтвердила, що підписувала акти в яких вказано, що ОСОБА_2 не проживає за відповідною адресою, яка вказана в актах.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_5 . Вже десь приблизно 2,5 роки ОСОБА_1 з сином проживають в квартирі АДРЕСА_6 самі, а коли вона запитала ОСОБА_11 про ОСОБА_13 , то та її пояснили, що він з ними не живе. Десь у кінці вересня 2014 року ОСОБА_10 разом із представниками ЖЕКу намагався попасти в квартиру, однак зміг відкрити лише один замок. Вона підтвердила, що приймала участь у складанні відповідного акту від 17 січня 2014 року з приводу того, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою АДРЕСА_1 .
10 червня 2010 року виконавчий комітет Уманської міської ради, на підставі рішення виконкому від 27 травня 2010 року №279, видав ОСОБА_2 з сім`єю з 3 чоловік ордер № 167 СЕРІЯ А на службове житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 . В ордері крім ОСОБА_2 вказані: ОСОБА_14 дружина та ОСОБА_3 син (а.с. 9).
Рішення про надання житла ОСОБА_2 на склад сім`ї з трьох осіб було прийнято на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_2 ( витяг з протоколу № 51 від 08.09.2009 року а.с. 10).
19 березня 2014 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за результатом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - було прийнято рішення відповідно до якого позов було задоволено і шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7).
В акті від 17 січня 2014 року за підписами майстра дільниці ОСОБА_15 , паспортиста ОСОБА_16 , сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , що затверджений начальником КП «ВЖ РЕУ №1», вказано, що ОСОБА_2 з березня 2012 року не проживає за адресою АДРЕСА_1 . Аналогічна інформація викладена в акті від 21 березня 2014 року.
Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців.
Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з моменту вибуття і він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст. 4,5 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів.
Відповідно до ст. 118 ЖК України жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутаті. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги викладені в первісному позові не підлягають задоволенню з тих підстав, що в даному випадку квартира не перебуває у власності позивача - ОСОБА_1 , а згідно вимог чинного законодавства України до компетенції власника житлового приміщення належить питання щодо виселення осіб з квартири та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тобто позивач по справі, що звернувся із зазначеним позовом не є власником житла, а тому є неналежним позивачем по справі.
Що стосується зустрічного позову, то суд також не вбачає підстав для його задоволення виходячи з наступного.
Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.155 ЖК УРСР власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу України - службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно зі ст.. 121 Житлового кодексу України видається ордер на службове жиле приміщення.
За ст.47 Конституції України та ст.9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст.123 Житлового Кодексу України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених ст.ст.73-76, 79-83,85, 90, ч.6 ст.101, ст.ст.103-106 цього Кодексу.
Відповідно до ст.64 Житлового Кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають разом з ним не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 1 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» постійним місцем проживання фізичної особи є місце де особа постійно проживає не менше 6 місяців у календарному році.
З огляду на викладене, встановлення фактів позбавлення позивача по зустрічному позову житла, та обмеження його у праві користування жилим приміщенням ( створення перешкод) і є підставою для захисту прав позивача на житло, оскільки право на житло (користування ним, усунення перешкоду користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.
Звертаючись до суду з позовом про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою позивач по зустрічному позову не навів суду доказів, які б свідчили про позбавлення позивача житла, незаконне виселення його із займаного жилого приміщення або обмеження у праві користування жилим приміщенням, навпаки, позивач в судовому засіданні зазначив, що він у зв`язку з переведенням на службу в іншу військову частину переїхав з м. Умані на початку 2013 року і в даний час проходить службу в м. Вінниця де і фактично проживає.
Таким чином, всупереч положень ст. 10 ЦПК України позивач не надав суду доказів які б свідчили про те, що його право на житло зазнає порушень з боку відповідача по зустрічному позову.
Отже, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведена наявність підстав для його вселення в судовому порядку до квартири АДРЕСА_2 та усунення перешкод в користуванні зазначеною квартирою.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою задоволенню не підлягає, в зв`язку із її недоведеністю позивачем.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову ( первісного позову ) до ОСОБА_2 , треті особи Уманське комунальне підприємство «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управляння №1», виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову ( зустрічного позову), що поданий від його імені представником по дорученню Біланом О.Є., до ОСОБА_1 , треті особи Уманське комунальне підприємство «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управляння №1», виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Ю.В. Мазуренко