Справа № 359/5143/15 Головуючий у І інстанції Яковлєва Л.В.
Провадження № 22-ц/780/5037/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 29 22.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.,

при секретарі : Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року у справі за позовом Бориспільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Бориспільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 12 березня 2013 року ОСОБА_2 зареєструвалася у центрі зайнятості, де їй надано статус безробітної. 8 липня 2013 року позивачем була отримана інформація про те, що відповідач з 13 лютого 2004 року зареєстрована як фізична особа-підприємець. Позивачем складено акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_2 згідно якого, встановлено, що відповідачем за період з 19 березня 2013 року по 7 липня 2013 року незаконно отримано допомогу по безробіттю в сумі 6 565,83 грн. 16 серпня 2013 року відповідачу направлено претензію з вимогою сплатити кошти, проте дана претензія залишена без відповіді та задоволення. Оскільки на момент реєстрації у державній службі зайнятості, отримання статусу безробітної та допомоги по безробіттю, відповідач не була позбавлена статусу підприємця та не належала до категорії зайнятого населення, отримувати матеріальне забезпечення згідно вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вона не могла. Враховуючи вищезазначене, Бориспільський міськрайонний центр зайнятості просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 6 565,83 грн. в якості незаконно одержаної допомоги по безробіттю.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Бориспільського міськрайонного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в розмірі 6 565,83 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на відсутність її вини у необґрунтованості виплат матеріального забезпечення, так як спеціаліст, який ставив її на облік у центрі зайнятості був некомпетентним та належним чином не перевірив у базі даних її статус як фізичної особи підприємця.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент реєстрації у Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості, отримання статусу безробітної та допомоги по безробіттю, ОСОБА_2, ще не була позбавлена статусу підприємця та належала до категорії зайнятого населення, а тому не могла бути визнана безробітною та отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що міськрайонний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 перебувала на обліку у Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості з 12 березня 2013 року та отримувала допомогу по безробіттю починаючи з 19 березня 2013 року відповідно до особисто поданої заяви про надання статусу безробітньої і призначення допомоги по безробіттю, в якій зазначила, що на даний час не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, не є найманим працівником, не займається виконанням оплачуваної роботи та не отримує пенсії на пільгових умовах.

На підставі ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності ОСОБА_2 призначено виплату допомоги по безробіттю.

Згідно акту позивача № 172 від 15 липня 2013 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», під час здійснення перевірки інформації про отримання доходу ОСОБА_2 встановлено, що відповідач зареєстрована як приватний підприємець.

Відповідно до інформації, що міститься у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЖ № 662513 від 28 листопада 2013 року, відповідача зареєстрована як фізична особа-підприємець з 13 лютого 2004 року.

Із довідки до акту № 172 від 15 липня 2013 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 30 липня 2013 року вбачається, що безробітній ОСОБА_2 за період з 19 березня 2013 року по 7 липня 2013 року належить до повернення допомога по безробіттю в сумі 6565,83 грн.

Відповідно до п. 6 «Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення», затвердженого Кабінетом міністрів України від 20 березня 2006 за № 357 у разі встановлення центрами зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Рішення про повернення коштів особою приймає директор центру зайнятості, яке оформлюється наказом. Повернення коштів особою здійснюється на протязі 15 календарних днів після її ознайомлення під особистий підпис з прийнятим рішенням про повернення коштів. У разі відмови особи повернути кошти, або неповернення у встановлений строк стягнення коштів здійснюється в судовому порядку.

Наказом заступника директора Бориспільського міськрайонного центру зайнятості від 8 серпня 2013 року за № 286 відповідачу було запропоновано повернути кошти, які були виплачені в якості допомоги по безробіттю в сумі 6 565,83 грн.

16 серпня 2013 року Бориспільським міськрайонним центром зайнятості на адресу ОСОБА_2 направлено вказаний наказ разом з листом-претензію за № 784/06 від 8 серпня 2015 року з вимогою сплатити кошти. Вони були отриманні останньою 20 серпня 2013 року у відділені поштового зв'язку та залишені без відповіді та задоволення.

Згідно повідомлення реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 12 листопада 2014 року за № 2529, лише 12 листопада 2014 року було внесено запис за № 3009391 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Зважаючи на вищевикладене та встановивши той факт, що на момент реєстрації у Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості, отримання статусу безробітної та допомоги по безробіттю, ОСОБА_2 не була позбавлена статусу підприємця та належала до категорії зайнятого населення, суд першої інстанції дійшов законного і обгрунтованого висновку, що вона не могла бути визнана безробітною, а відтак отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За таких обставин, коли відповідач відмовилася в добровільному порядку повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 6 565,83 грн., то суд правомірно стягнув ці кошти в примусовому порядку.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до перекладання обов'язку повідомлення центр зайнятості про зайнятість особи, яка бажає стати на облік безробітних, на сам центр зайнятості, і при цьому у відповідача існувала можливість при належній турботливості та обачності при подачі відповідної заяви надати всю необхідну позивачу інформацію та передбачити у разі її недостовірності застосування до неї заходів повернення отриманої допомоги по безробіттю.

Таким чином докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: