Справа № 614/122/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2015 року Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого - судді Зеленькова Н. Г.

при секретарі Євель Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова заяву заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

06.02.2015 року заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення Борівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставою для звернення є заява стягувача ОСОБА_2С про повернення виконавчого документа, тобто відмова від стягнення.

Державний виконавець та боржник на розгляд справи не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду заяви.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засідання пояснила, що має можливість самостійно утримувати дитину, оскільки має земельну ділянку, яку здає в оренду ФГ «Нива» та отримує орендну плату, має житловий будинок, який здає в найм, працює техніком лаборантом в ТОВ «Борова Агро» та отримує стабільну заробітну плату, проживає однією сім'єю з ОСОБА_5, який має постійне місце роботи та отримує стабільну заробітну плату, крім того дитина відвідує ДНЗ № 3 «Золота рибка», за який вона вчасно проводить оплату.

Заслухавши стягувача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави прийняти відмову стягувача від примусового виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Борівського районного суду Харківської області від 24.12.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також із матеріалів справи вбачається, що стягувач відмовляється від примусового виконання рішення суду та має можливість самостійно утримувати дитину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відмова стягувача від примусового виконання не суперечить закону і не порушує прав чи свобод інших осіб, в тому числі прав неповнолітньої дитини.

На підставі ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 209-210, 372 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву старшого заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду - задовольнити.

Визнати відмову стягувача ОСОБА_3 від примусового виконання виконавчого листа № 2-983 від 03.01.2011 року, виданого Борівським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зеленькова Н. Г.