Справа № 274/2255/15-ц
пр.№ 2/0274/1151/15
Рішення

Іменем України

10.11.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Потапової Т.М., з участю секретаря Білань О.В., позивачки, третьої особи ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить визнати свого брата ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 10 по провулку Березневому в м.Бердичеві, стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником зазначеного будинку на підставі договору довічного утримання від 23.05.2006 року. Відповідач не проживає в будинку з 2001 року, постійне проживає із співмешканкою ОСОБА_5 по вулиці Крупскої, 60 в м.Бердичеві, з якою має двох дітей. Понад 14 років не проживає, не несе витрат на утримання будинку, речей його у будинку немає, проте знятися з реєстрації добровільно не бажає.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з зазначених в заяві підстав.

Третя особа ОСОБА_1 суду пояснила, що відповідач є її сином, в 2001 році він звільнився з місць позбавлення волі, вони з чоловіком його зареєстрували у своєму будинку. Однак, він прожив лише тиждень, потім пішов до співмешканки ОСОБА_5, з якою мав сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2002 році у них народилася ще дитина. Спільно з ОСОБА_5 відповідач проживає весь час.

Третя особа ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову, мотивуючи тим, що в будинку проживає періодично, більшість часу перебуває у м.Києві на заробітках, що є поважною причиною його відсутності. Крім того, вважає, що позивачка не виконала усі умови договору довічного утримання, тому цей договір може бути оспорений відповідно до ст.755 ЦК України.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи - ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивачка є власником будинку № 10 по провулку Березневому в м.Бердичеві на підставі договору довічного утримання від 23.05.2006 року.(а.с.9) Договір внесений до Державного реєстру правочинів (а.с.11), накладено заборону відчуження будинку.(а.с.12)

Згідно з договором довічного утримання батько позивачки ОСОБА_6 передав їй у власність будинок № 10 по провулку Березневому в м.Бердичеві, а позивачка зобовязалася повністю утримувати ОСОБА_6 та ОСОБА_1 своїх батьків.

ОСОБА_6 батько позивачки, помер 02.04.2015 року.(а.с.14)

У спірному будинку проживає мати позивачки ОСОБА_1, брат - ОСОБА_4, його син, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.55).

Відповідач ОСОБА_3 у спірному будинку зареєстрований.(а.с.17)

Позивачка та третя особа ОСОБА_1 стверджують, що відповідач не проживає у будинку з 2001 року, оскільки проживає із співмешканкою ОСОБА_5 в м.Бердичеві по вулиці Крупської, 60, мають спільних дітей.

Відповідач у письмових запереченнях зазначив, що він з ОСОБА_5 та спільними дітьми не проживає, весь час перебуває в м.Києві, приїздить до них раз у три-чотири тижні. Стверджує, що проживає вдома, тобто за адресою реєстрації.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 61 цього кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачем жодного доказу на підтвердження фактів, викладених у його запереченнях проти позову, суду не надано.

Судом явка відповідача в судове засідання була визнана обовязковою, про що йому повідомлено, однак він в судове засідання не зявився.(а.с.41,44)

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона разом з позивачкою приходила в будинок її батьків, крім батьків в ньому ніхто не проживав, брат позивачки ОСОБА_3 також в будинку не проживає.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що сімю знає тривалий час, робила уколи батькові, він був хворий, сліпий. В сімї троє дітей, ОСОБА_3 молодший, виріс на її очах. В будинку батьків він не проживає років десять, живе з жінкою та дітьми. Бачила його останній раз на похоронах батька.

З пояснень позивачки та її матері ОСОБА_1 вбачається, що батько зареєстрував відповідача у належному йому будинку в 2001 році.

Даний факт стверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ТО ДМС про реєстрацію ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, по провулку Березневому, 10 в м.Бердичеві 06.11.2001 року.(а.с.17)

Судову повістку про виклик до суду відповідача від судового розпорядника для передачі отримала його дружина ОСОБА_5, про що свідчить її розписка.(а.с.76)

На підставі наданих суду доказів суд дійшов висновку про те, що відповідач у спірному будинку не проживає, був зареєстрованим у цьому будинку покійним батьком в 2001 році.

З 23.05.2006 року власником спірного будинку є позивачка ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, будинок перебував під забороною на відчуження.(а.с.61,62,63)

Норми ст.ст.15,16,386,391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення у майбутньому.

Відповідно до положень ст.ст.386,391 цього кодексу власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно із ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку(квартирі), що йому належить , користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Згідно п.1 частини 1 статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Отже, право членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення прав власності особи на будинок припиняє право членів сімї на користування цим будинком.

Таким чином, права членів сімї власника будинку на обєкт власності є похідним від прав самого власника.

Позивачка є власником спірного будинку. Відповідач права власності не має, був членом сімї колишнього власника будинку. З моменту відчуження будинку колишнім власником припинилося його право власності на будинок, одночасно припинилися усі права члена сімї колишнього власника відповідача ОСОБА_3 щодо спірного будинку.

Факт реєстрації відповідача в належному позивачці жилому приміщенні порушує її право як власника майна, тому її звернення до суду за захистом порушеного права ґрунтується на вимогах закону.

Суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, оскільки закон не передбачає перехід прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника.

Суд вважає, що не заслуговує на увагу заперечення відповідача про те, що позивачка не є власником будинку, оскільки не виконані умови договору довічного утримання щодо утримання матері ОСОБА_1.

Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відчужувач будинку ОСОБА_6 помер 02.04.2015 року.(а.с.14)

Заборона на відчуження будинку була накладена нотаріусом 23.05.2006 року у звязку з укладенням договору довічного утримання. Обтяження припинено 25.07.2015 року на підставі свідоцтва про смерть ОСОБА_6.(а.с.60,61)

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 10 по провулку Березневому в м.Бердичеві Житомирської області.

Стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Потапова Т.М.