У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 3 вересня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за кредитним договором № CNL-204/006/2007 від 5 березня 2007 року у розмірі 1 672 353 грн 73 коп., за кредитним договором № CNL-204/027/2007 від 8 листопада 2007 року у розмірі 517 318 грн 02 коп. Вимоги мотивувало тим, що 5 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідно до ст. ст. 512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CNL-204/006/2007, за яким останній отримав кредит у сумі 28 тис. доларів США зі строком повернення не пізніше 5 березня 2022 року та сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Для забезпечення зобов'язань позичальника цього ж дня із ОСОБА_5 був укладений договір поруки № SR-204/006/2007. 8 листопада 2013 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідно до ст. ст. 512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CNL-204/027/2007, за яким останній отримав кредит у сумі 9 300 доларів США зі строком повернення не пізніше 8 листопада 2022 року та сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Для забезпечення зобов'язань позичальника цього ж дня із ОСОБА_5 був укладений договір поруки № SR-CNL-204/027/2007. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-204/006/2007 від 5 березня 2007 року у розмірі 1 672 353 грн 73 коп., яка складається з 25 346,86 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 327 635 грн 31 коп., сума заборгованості за тілом кредиту; 2 476,44 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 32 010 грн 63 коп., сума заборгованості за процентами; 1 312 707 грн 79 коп. - пеня, нарахована за період з 10 вересня 2013 року по 10 вересня 2014 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-204/027/2007 у розмірі 517 318 грн 02 коп., яка складається з 7 881,78 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 101 880 грн 44 коп., сума заборгованості за тілом кредиту; 724,95 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 9 370 грн 75 коп., сума заборгованості за процентами; 406 066 грн 83 коп. - пеня, нарахована за період з 10 вересня 2013 року по 10 вересня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів суми заборгованості як із солідарних боржників відповідно до положень ст. ст. 509, 526, 543, 554, 1050, 1054 ЦК України. Зазначений висновок суду ґрунтується на законі та відповідає роз'ясненням, які викладені в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й