Справа № 466/6393/14 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/1546/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю Крицака В.М. - представника ОСББ „Надія-2002";

адвоката ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Надія-2002» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просило суд стягнути з відповідачки 1 549 грн. заборгованості по оплаті за теплову енергію (приєднане теплове навантаження).

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що ОСББ "Надія-2002" уклало договір з ЛМКП "Львівтеплоенерго" і сплачує кошти за цим договором за спожите тепло, приєднане теплове навантаження та підігрів води. На обслуговуванні ОСББ знаходиться квартира АДРЕСА_1, у якій зареєстрована відповідачка, яка є споживачем послуг, однак починаючи з липня 2011 року остання відмовляється сплачувати за приєднане теплове навантаження і станом на 01.08.2014 року допустила заборгованість, яка становить 1549 грн. і яку позивач просить стягнути з неї (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з відповідачки на користь позивача 1 549 грн. заборгованості по оплаті за теплову енергію (приєднане теплове навантаження). Вирішено питання судових витрат (а.с. 87-88).

Дане рішення оскаржив представник відповідачки ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що судом не досліджувався Договір від 01.06.2003 року про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладений між ОСББ та ЛМКП «Львівтеплоенерго», яким не передбачено обов'язку, порядку нарахування, розрахунку та сплати споживачами ОСББ за приєднане теплове навантаження, а також технічні умови на приєднання ОСББ, як споживача, до теплового навантаження.

Звертає увагу на те, що між ОСББ та відповідачкою відсутні договірні відносини з приводу надання і оплати комунальних послуг.

Вважає безпідставним висновок суду про те, що відповідачка частково оплачувала послуги з теплопостачання, оскільки будь-які докази про це у матеріалах справи відсутні, а відтак вважає безпідставним посилання суду на норму ст. 264 ЦК України (а.с. 92-97).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 13 листопада 2013 року було задоволено позов ОСББ „Надія-2002" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію (приєднане теплове навантаження) по квартирі АДРЕСА_1 та стягнуто зі згаданого відповідача таку заборгованість у розмірі 3 098 грн. 01 коп. (а.с. 16-18).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2014 року вище згадане рішення було змінено та зменшено розмір заборгованості, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСББ, до 1 549 грн. 01 коп.

Підставою для зміни рішення суду першої інстанції та зменшення заборгованості, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСББ, стало те, що співвласниками вище згаданої квартири АДРЕСА_1 є дві особи: ОСОБА_6 (до якого був пред'явлений позов) та ОСОБА_5, яка не була учасником згаданого цивільного процесу. А відтак суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач ОСОБА_6 повинен нести відповідальність лише у межах своєї частки від загального розміру заборгованості всіх співвласників (а.с. 19-21).

Як визнав в суді апеляційної інстанції представник відповідачки, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовив у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_6 на вище згадане рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2014 року.

Вище наведені обставини і стали підставою для ОСББ для подачі до суду позову до ОСОБА_5, як другого співвласника квартири АДРЕСА_1, про стягнення з неї другої частини заборгованостіпо оплаті за теплову енергію (приєднане теплове навантаження) у розмірі 1 549 грн., в стягненні якої з іншого співвласника згаданої квартири, ОСОБА_6, ОСББ було відмовлено вище згаданим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2014 року.

Статтями 20 і 21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" визначено обов'язки споживача та виконавця таких послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг в строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання житлово-комунальних послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Обов'язок власника (співвласників) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також і п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 „Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції 2006 року).

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг та проведення їх оплати передбачено законом і визначено, як обов'язок, а не право сторін, а відтак доводи апеляційної скарги про відсутність між відповідачкою та ОСББ договірних відносин з приводу надання і оплати комунальних послуг до уваги прийматися не можуть.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Матеріалами справи стверджується, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 оплата за спожиту теплову енергію (приєднане теплове навантаження) частково здійснювалася (а.с. 78-84), а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що в силу ст. 264 ЦК України часткове погашення боргу свідчить про визнання співвласниками квартири цього боргу.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування судом до спірних правовідносин норми ст. 264 ЦК України також до уваги прийматися не можуть.

Відтакколегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, відхилити та залишити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: