Справа № 161/975/15-ц
Провадження № 2/161/1067/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Поліщук Д.Р.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача: Крутилко О.О., Городь Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального закладу «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Комунального закладу «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Свій позов обґрунтовує тим, що 05.08.2014 року вона звернулась за медичною допомогою до КЗ «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за номером «103». По приїзду за викликом близько 11 год. 30 хв. на її скарги про гострий біль в праві нозі, лікар бригади екстреної медичної допомоги, призначив їй внутрім'язеву ін'єкцію, яку зробила медична сестра з порушенням встановлених вимог, а саме: не помила руки та не обробила їх антисептиком, не вдягнула маску та рукавички. Вказує, що такі дії медичної сестри привели до виникнення в місці введення ін'єкції абсцесу, в зв'язку з чим 12.08.2014 року вона була госпіталізована в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» з діагнозом: постін'єкційний абсцес правої сідниці, де в той же день була прооперована. Вказує також, що для проведення операції та лікування в післяопераційний період витратила на медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення 3325,35 грн.

Покликаючись на те, що шкода їй заподіяна з вини працівників відповідача, просить стягнути з Комунального закладу «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в її користь 3325,35 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, яка полягає в тому, що через халатність відповідача їй було спричинено моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни у її житті, а саме: щоденні думки про наслідки події та завдану майнову шкоду, страх можливого повторення подій у разі звернення по екстрену медичну допомогу, негативні емоційні та тілесні реакції; зміна звичайного способу життя, фіксованість уваги на проблемні одужання, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. Перебуваючи на стаціонарному лікуванні через оперативне втручання їй довелось перенести болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикоментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувала себе незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування(ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). В період стаціонарного лікування потребувала зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувалося як джерело клопоту та обмежень для родичів.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечили. Суду пояснили, що бригада екстреної медичної допомоги була викликана позивачу її сусідкою з приводу болю в животі, а не гострого болю в правій нозі, як стверджує позивач та її представник. Ін'єкції позивачу робив фельдшер бригади екстреної медичної допомоги з дотриманням вимог Протоколу медичної сестри(фельдшера, акушерки) з виконання ін'єкцій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 01.06.2013 року №460. При наданні допомоги хворій бригадою медичної допомоги було зафіксовано, що підшкірно на сідницях хворої пальпувалися ущільнення від минулих ін'єкцій. Зі слів хворої стало відомо, що напередодні їй неодноразово робили внутрім'язеві ін'єкції сусіди. Після надання допомоги пацієнтці самопочуття її покращилось, зауважень з її слів, до членів бригади ЕМД не було.

Покликаючись на те, що позивачем не доведений факт, що ін'єкції, зроблені 05.08.2014 року фельдшером бригади екстреної медичної допомоги позивачу, стали причиною виникнення абсцесу та проведення їй хірургічної операції, в задоволенні позову просять відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 05.08.2014 року за викликом ОСОБА_5 ОСОБА_4 була надана медична допомога з приводу її скарг на болі в животі, головокружіння, загальну слабкість, шум у вухах. Останній був встановлений діагноз: «Защемлення пупкової кили. Церебральний атеросклероз». Фельдшером бригади ЕМД зроблені дві внутрім'язеві ін'єкції з використанням одноразових шприців, пальчат, марлевої маски, антисептика, паперового рушника, що підтверджується картою виїзду екстреної медичної допомоги № 42836 від 05.08.2014 року. Згідно вказаної карти виїзду підшкірно на сідницях хворої пальпувалися ущільнення від минулих ін'єкцій, які, зі слів хворої, напередодні неодноразово робили сусіди(а.с.35).

12.08.2014 року ОСОБА_4 за направленням поліклініки за місцем проживання була госпіталізована в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» з діагнозом: постін'єкційний абсцес правої сідниці, де в той же день їй була проведена операція - розкриття та дренування гнійника. Остання лікувалась стаціонарно у вказаному медичному закладі по 05.09.2014 року, повний діагноз хворої: постін'єкційний абсцес правої сідниці. ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН ІІ а. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ст.2, середньої важкості. Травматичний вивих лівої плечової кістки. Гастродуоденіт. Дивертикулярна хвороба сигмовидної кишки. Катаральний проктосигмоідит на фоні атрофічного коліту.

В післяопераційному періоді хвора отримувала відповідне лікування, консультована терапевтом, гастроентерологом, травматологом. Виписана на амбулаторне лікування, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні медичною картою стаціонарного хворого № 14059 та випискою з історії хвороби стаціонарного хворого(а.с.4).

ОСОБА_4 було витрачено на лікування 3325,35 грн., що остання підтвердила відповідними чеками (а.с.7-9).

Представник позивача в судовому засіданні вказує, що така сума коштів витрачена позивачем в зв'язку з лікуванням абсцесу, який виник з вини працівників КЗ «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», які не дотримались вимог Протоколу медичної сестри з виконання ін'єкцій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 01.06.2013 року № 460, а саме: не миті руки, без використання маски і пальчат. Вважає, що саме діями працівника відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 3325,35 грн. та 2000 грн. моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача.

Разом з тим, жоден з допитаних в судовому засіданні свідків не підтвердив порушення працівниками відповідача встановлених вимог при виконанні ін'єкцій, інших доказів щодо цього позивачем та представником позивача не надано.

Жодним чином не доведена позивачем та представником позивача і причина виникнення постін'єкційного абсцесу правої сідниці у ОСОБА_4

В судовому засіданні сторонам неодноразово було роз'яснено право заявити клопотання про призначення відповідної судово-медичної експертизи, однак таке клопотання сторонами заявлено не було.

В судовому засіданні лікуючий лікар ОСОБА_4 ОСОБА_8, як спеціаліст суду пояснив, що постін'єкційний абсцес може виникнути з різних причин, в тому числі попадання збудника захворювання з організму особи, з голкою, з розчином, який вводиться. При цьому можуть мати значення також ліки, які вводяться та їх об'єм. Зазначив також, що стверджувати, що саме стало причиною виникнення постін'єкційного абсцесу в даному випадку неможливо, в історії хвороби позивача такі дані відсутні. Заперечив посилання представника позивача на те, що встановлений в даному випадку збудник захворювання st. haemolyticus підтверджує виникнення захворювання саме з вини працівника позивача, яким була виконана ін'єкція. На посилання представника позивача щодо інкубаційного періоду захворювання пояснив також, що такий період залежить від особливостей організму людини. Крім того ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_4 надавались консультації іншими лікарями, які призначали останній лікування, тому не всі ліки, вартість яких підтверджена відповідними чеками були використані в зв'язку з лікуванням абсцесу.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.

Підстави відшкодування моральної шкоди визначені ст. 1167 ЦК України, згідно вимог якої відшкодування такої шкоди здійснюється особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4 лікувалася стаціонарно з 12.08.2014 року по 05.09.2014 року у відділенні загальної хірургії Луцької міської клінічної лікарні, зокрема і з приводу постін'єкційного абсцесу правої сідниці. Остання витратила кошти на лікування, перенесла фізичний біль, незручності, дискомфорт, негативні емоції, зміну звичного способу життя, в зв'язку з чим остання понесла майнову та моральну шкода.

Однак, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання позивача та її представника, що така шкода виникла саме від неправомірних по відношенню до позивача дій працівників Комунального закладу «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки стороною позивача не доведено тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.23,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Комунального закладу «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк