У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради, комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсними свідоцтва про право власності, договору дарування та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року

та касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради, комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» (далі - КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області») про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсними свідоцтва про право власності, договору дарування та зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 1949 року вона проживає в с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області в будинку, який належав її матері ОСОБА_7. В 1961 році будинку було присвоєно АДРЕСА_1 Київської області. На підставі рішення Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 10 листопада 1994 року № 87 мати позивача отримала свідоцтво про право власності на будинок. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 червня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної обласної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., позивач набула право власності на зазначений будинок. Вказувала, що сусідній будинок також було зареєстровано під АДРЕСА_1 Київської області, що підтверджується листом КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від

11 лютого 2014 року № 55. Помилкове присвоєння № 3 другому будинку порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження будинком. Існування двох будинків за однією адресою зумовлює постійні непорозуміння. При будь-якій спробі заповідати, продати або подарувати будинок виникне плутанина з приводу того, який саме будинок відчужується. Тому позивач просила визнати незаконним та скасувати рішення сільської ради, визнати недійсними свідоцтва про право власності, договір дарування та зобов'язати вчинити дії.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради, КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсними свідоцтва про право власності, договору дарування та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від

1 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Шпитівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 листопада 1994 року АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_9, номера «3». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок

АДРЕСА_1 Київської області, видане 1 серпня 2006 року ОСОБА_5 на підставі рішення Виконавчого комітету Шпитівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 листопада 1994 року № 87. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року та залишити в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 жовтня 2014 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року частково змінити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог, крім того, позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх порушених прав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Шпитівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, затвердивши рішенням право власності відповідача на будинок АДРЕСА_1 порушила право власності позивача на будинок під зазначеним номером, оскільки № 3 будинку позивача було присвоєно раніше.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 червня 2002 року, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної обласної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., спадкоємицею майна ОСОБА_7 є її дочка - ОСОБА_3. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, що належало померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 16 березня 2002 року виконкомом Шпитівської сільської ради Києво-Святошинського району на підставі рішення цього ж виконкому від 10 листопада 1994 року № 87.

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 15 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, остання прийняла у дарунок житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконкомом Шпитьківської сільської ради від 1 серпня 2006 року, ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно з листом КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 11 лютого 2014 року АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області, зареєстровано дві інвентаризаційні справи на два різних об'єкти нерухомого майна, які мають однакову адресу.

Так, відповідно до рішення Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 10 листопада 1994 року № 87 «Про оформлення свідоцтв про право власності на жилі будинки громадян с. Шпитьки, Личанка, Горбовичі, Мрія Києво-Святошинського району» вирішено затвердити подані Київським міжміським БТІ списки на жилі будинки громадян

с. Шпитьки, Личанка, Горбовичі, Мрія Києво-Святошинського району, які відповідають реєстраційним даним погосподарських книг. Установлено належність права власності на жилі будинки громадян с. Шпитьки, Личанка, Горбовичі, Мрія Києво-Святошинського району на підставі затверджених списків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 намагалась зареєструвати своє право власності на отриманий в спадщину будинок відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 червня

2002 року, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної обласної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., однак рішенням державного реєстратора від 27 лютого 2014 року їй відмовлено в реєстрації, оскільки будинок за зазначеною адресою вже зареєстрований за іншою особою.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради запис про погосподарський облік господарства ОСОБА_10, спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_3, з'являється першим і йому присвоєно адресу: АДРЕСА_1 Зазначене фактично підтверджується випискою з погосподарської книги

с. Шпитьки, згідно з якою будинок під АДРЕСА_1 з 1961 року рахується за батьком позивача ОСОБА_10

У той же час будинок, що належить відповідачу ОСОБА_4, в погосподарській книзі значиться під № 3 лише з 1986 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки Шпитівська сільська рада, затвердивши рішенням від 10 листопада 1994 року № 87 про право власності відповідача на будинок АДРЕСА_1 порушила право власності позивача на будинок під зазначеним номером, оскільки № 3 будинку позивача був присвоєний раніше.

Крім того, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що право власності позивача на будинок АДРЕСА_1 в с. Шпитьки порушується реєстрацією права власності відповідача на будинок під зазначеним номером, оскільки в такому разі позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право на будинок та вільно розпоряджатися своєю власністю, що є порушенням норм чинного законодавства.

Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального та процесуального права, а наведені в скаргах доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно з ч. 1

ст. 337 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційних скарг.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, та касаційну скаргу ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік