У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України, третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, про визнання права користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області

від 02 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави Міністерства оборони України (далі - КЕВ м. Полтави МОУ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення з кімнати АДРЕСА_2,

м. Полтава, без надання іншого житлового приміщення. У жовтні 2014 року КЕВ м. Полтави МОУ надав суду заяву про залишення позову без розгляду, яку судом задоволено.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом, у якому зазначали, що у 2007 році ОСОБА_4 та ОСОБА_6 надана кімната № 20 у гуртожитку військової частини НОМЕР_1, який розташований по АДРЕСА_2 Зазначений гуртожиток є власністю Міністерства оборони України та перебуває на балансі КЕВ м. Полтави МОУ.

27 листопада 2009 року у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5, який зареєстрований у гуртожитку за її місцем проживання 13 січня 2010 року. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проживають в гуртожитку з дозволу начальника Полтавського гарнізону.

Просили визнати право користування житловим приміщенням у гуртожитку, а саме: кімнатою АДРЕСА_2.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування кімнатою № 20 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2. Позов КЕВ м. Полтави МОУ залишено без розгляду.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого

2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави

від 19 листопада 2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що житловий будинок № 6/11, військового містечка № 6 Полтавського гарнізону, розташований за адресою: АДРЕСА_2, є власністю держави в особі Міністерства оборони України, знаходиться в оперативному використанні та на балансі КЕВ м. Полтава, що підтверджується довідкою від 17 липня 2014 року № 3145.

На час поселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 будинок по АДРЕСА_2 мав статус гуртожитку Міністерства Оборони України.

Порядок надання жилої площі у гуртожитках визначається ст. 128 ЖК Української РСР та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим Радою Міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року № 208 (далі - Положення № 208).

Житлова площа в гуртожитках надається у відповідності до черги за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету .

На час вселення до гуртожитку ОСОБА_4 проходила службу в органах Служби безпеки України. Вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який був розірваний лише в 2013 році рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2013 року.

Порядок фінансування, матеріально-технічне та соціально-побутове забезпечення СБУ регулюється Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Законом України «Про Службу безпеки України» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_14/pravo1/T222900.html?pravo=1>, статтею 18 якого передбачено, що органи місцевого самоврядування сприяють Службі безпеки України, її органам і підрозділам у вирішенні житлових та інших соціально-побутових проблем, забезпеченні транспортом і зв'язком.

Також судом встановлено, що СБУ в Полтавській області має свій житловий фонд, самостійно (окремо від відповідача) веде облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. ОСОБА_4 на такому обліку не перебувала і поставлена на облік лише у 2014 році. На час реєстрації в гуртожитку вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який в період шлюбу, у 2003 році отримав службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка була виведена із складу службових

18 червня 2012 року.

Відповідно до ст. 129 ЖК Української РСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_551/ed_2014_12_28/pravo1/KD0003.html?pravo=1> на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, єдиною правовою підставою для вселення у гуртожиток є наявність відповідного ордеру.

З довідки КЕВ м. Полтави від 01 грудня 2014 року № 488 вбачається, що ордер на вселення позивачів у гуртожиток Міністерства оборони України останнім не видавався.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_7 було порушено порядок надання житла і вселення до гуртожитку, тому незалежно від терміну проживання позивачі не набули права користування кімнатою в гуртожитку, оскільки єдиною правовою підставою для вселення у гуртожиток є наявність відповідного ордеру згідно з вимогами ст. 129 ЖК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П., Євтушенко О.І.