УХВАЛА

іменем україни

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання батьківства,

за касаційною скаргою відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві на рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року

та заявою ОСОБА_3, поданою його представником за довіреністю ОСОБА_6, про приєднання до касаційної скарги відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві на рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив визнати його батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відділ ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві) виключити з актового запису про народження ОСОБА_7 від 08 квітня 2008 року № 591 відомості про батька - ОСОБА_5, внести до зазначеного актового запису зміни у графах: «Прізвище», «По батькові», «Відомості про батька», анулювати свідоцтво про народження ОСОБА_7, видане повторно 31 липня 2013 року, та видати свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_8

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що у 2007 році він мав близькі стосунки з ОСОБА_4, яка завагітніла від нього та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_8. З часу обізнаності про вагітність ОСОБА_4 він визнав себе батьком дитини і взяв на себе усі матеріальні витрати, пов'язані як з підготовкою до пологів, так із самими пологами.

Позивач стверджував, що після народження сина мав намір офіційно оформити своє батьківство шляхом подання спільної з ОСОБА_4 заяви про визнання його батьком дитини, проте відповідачка довгий час ухилялась від цього, а згодом він зі слів ОСОБА_4 дізнався, що вона без його відома відповідно до ст. 135 СК України зареєструвала народження їх сина за своїм прізвищем - ОСОБА_4, а по батькові за його ім'ям - ОСОБА_8.

Змінюючи предмет позову, ОСОБА_3 вказав, що на початку грудня 2013 року із заперечень проти позову йому стало відомо, що до актового запису про народження їх сина ОСОБА_8 були внесені зміни та батьком дитини був записаний ОСОБА_5

Посилаючись на те, що відповідно до первинного актового запису про народження дитини від 08 квітня 2008 року № 591 у графі «Відомості про батька дитини» було записано «ОСОБА_3», що повністю відповідає його імені та по батькові, а відомості про ОСОБА_5, як батька дитини, були внесені до актового запису лише 31 липня 2013 року, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з вимог ст. 129 СК України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_3 батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано відділ ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві виключити з актового запису за № 591 серії НОМЕР_1 від 08 квітня 2008 року про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька ОСОБА_5

Зобов'язано відділ ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві внести до актового запису за № 591 серії НОМЕР_1 від 08 квітня 2008 року про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступні зміни: у графі «Прізвище» записати «ОСОБА_7»; графу «Ім'я» - залишити без змін; у графі «По батькові» записати «ОСОБА_8»; графи «Дата народження» - ІНФОРМАЦІЯ_1 та «Місце народження» - держава Україна, місто Київ - залишити без змін; у графах «Відомості про батька»: «Прізвище» - записати «ОСОБА_7», «Ім'я» - записати «ОСОБА_3», «По батькові» - записати «ОСОБА_3», «Дата народження» - записати «ІНФОРМАЦІЯ_2.», «Громадянство» - записати «Громадянин України», «Місце проживання» - записати «АДРЕСА_1»; графу «Відомості про матір» - залишити без змін.

Зобов'язано відділ ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві анулювати свідоцтво про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, видане повторно 31 липня 2013 року (бланк серії НОМЕР_1), та видати свідоцтво про народження дитини ОСОБА_8.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_11 -задоволено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року у цій справі з підстав, встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У касаційній скарзі відділ ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві, мотивуючи свої доводи порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - про приєднання до касаційної скарги відділу ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві, заперечення на касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, керувався ст. ст. 128, 129 СК України та виходив із того, що запис про батька у первинному актовому записі про народження дитини зроблено зі слів матері, а зміни до відомостей актового запису про батька внесені на підставі спільної заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання батьківства лише 31 липня 2013 року; при цьому, враховуючи ухилення відповідачки від проведення судово-медичної експертизи, місцевий суд дійшов висновку, що походження дитини від ОСОБА_3 доведено наданими ним доказами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, погодився із висновками суду першої інстанції про доведеність позивачем свого батьківства стосовно малолітнього ОСОБА_7, однак дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 129 СК України.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в актовому записі відділу ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві від 08 квітня 2008 року № 591 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 сина - ОСОБА_7, в графі «Батько» зазначено - ОСОБА_3 у порядку, передбаченому ст. 135 СК України (а. с. 95, т. 1).

31 липня 2013 року відділом ДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві було повторно видано свідоцтво про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_2, у якому батьком дитини вказано ОСОБА_5, а по батькові дитини замість «ОСОБА_8» зазначено «ОСОБА_8». Зміни та доповнення внесені до актового запису про народження дитини на підставі спільної заяви батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання батьківства від 31 липня 2013 року (а. с. 67, 93-94, т. 1).

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом у жовтні 2013 року, і судом було встановлено, що первинний актовий запис про народження ОСОБА_7 зроблений за місцем проживання відповідачки, а ім'я та по батькові записано за вказівкою відповідачки згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, тоді як зміни до актового запису про народження дитини були внесені у липні 2013 року, у зв'язку з чим позивачем було подано заяву про зміну предмета позову та залучено судом до участі у справі у якості відповідача - ОСОБА_5

Згідно із ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, при цьому позов про визнання батьківства може бути пред'явлено особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно із ч. 2 вказаної статті до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Таким чином, вказана правова норма вирішує питання, що виникають з приводу спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд вважав доведеним, що позивач є батьком дитини, проте дійшов до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Такий висновок апеляційного суду неможливо вважати правильним, оскільки на виниклі між сторонами правовідносини вимоги ч. 2 ст. 129 СК України не поширюються, враховуючи, що дитина народжена відповідачкою, яка ні в момент її зачаття, ні в момент народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком.

Апеляційний суд не врахував, що реєстрація народження дитини відбулася вперше за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України), а в подальшому за сумісною заявою відповідачів.

За таких обставин з висновком апеляційного суду щодо відмови в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності погодитись неможливо.

Апеляційний суд не встановив правовідносини, які виникли між сторонами, а саме виниклий спір між позивачем, який вважає себе батьком дитини, та відповідачами, які зазначене не визнають, за умови, що актовий запис та зміни до нього щодо батька дитини зроблені за вказівкою матері, а в подальшому за спільною заявою відповідачів, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що має суттєве значення для правильного вирішення спору та в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення апеляційного суду із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У силу ч. 2 ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню й ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2014 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 у зазначеній справі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві та заяву ОСОБА_3, подану його представником за довіреністю ОСОБА_6, про приєднання до касаційної скарги задовольнити.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2014 року скасувати.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська