Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1747/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик Н.М.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

16.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Мурашка С.І. Сукач Т.О.

при секретарі Напрюшкіній О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 22 січня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 31 липня 2013 року утворилась заборгованість, яка становить 26 685 грн. 78 коп., в тому числі: 7 093 грн. 98 коп. - заборгованість по кредиту, 13 478 грн. 11 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4 366 грн. 75 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 246 грн. 94 коп. - штраф (процентна складова). Тому позивач і просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість у розмірі 26 685 грн. 78 коп.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду через порушення судом норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення, та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначається, зокрема, що суд дійшов помилкового висновку, що банком пропущено строк позовної давності, додавши до апеляційної скарги ксерокопію інформації про картку/рахунок.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач та його представник посилались, зокрема, на те, що строк дії картки було встановлено кредитним договором на один рік, тобто до 22 січня 2009 року, про що відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України зазначено і в висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді касаційної скарги відповідача згідно ухвали від 3 червня 2015 року (а.с.225-227). А надана до апеляційного суду в паперовому вигляді роздруківка інформації з програмного комплексу щодо картки/рахунку суперечить заяві, підписаній відповідачем 22 січня 2008 року, не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не має юридичної сили.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 530 та 626 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами частини 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 22 січня 2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, 22 січня 2008 року між банком та відповідачем була підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.11-15).

Згідно з п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.

Таким чином, строк дії картки за кредитним договором від 22 січня 2008 року встановлено до 22 січня 2009 року.

Пунктом 9.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір за відсутністю на карті грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження строку дії картки, та при ненадходженні грошових коштів у період трьох місяців з моменту закінчення строку дії картки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно з діючим тарифом.

Відповідно до п. 9.7 Умов і правил надання банківських послуг при ненадходженні заробітної плати держателя на картковий рахунок заробітної карти в період шести місяців, строк дії картки не продовжується.

У заяві позичальника сторони погодили порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами від суми заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останнє виконання зобов'язань за договором відповідачем фактично здійснено 31 березня 2008 року, проти чого не заперечували сторони у судовому засіданні (а. с. 178-181,200).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 31 липня 2013 року утворилась заборгованість, яка становить 26 685 грн. 78 коп., в тому числі: 7 093 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом, 13 478 грн. 11 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4 366 грн. 75 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 246 грн. 94 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, сторонами не надано банківської картки, яка була видана відповідачу при укладенні кредитного договору 22 січня 2008 року, а останній, у якого дана картка не збереглася, посилався на строк дії картки в один рік: по січень 2009 року включно.

Не погоджуючись зі строком дії картки до 22 січня 2009 року, позивач надав до апеляційної скарги ксерокопію інформації про картку/рахунок відповідача щодо встановлення строку дії по грудень 2011 року, у якій зазначена дата відкриття рахунку 15 грудня 2007 року з фінансовим лімітом 7 100 грн. (а.с.146), а до суду апеляційної інстанції ксерокопії роздруківок з інформації щодо видачі картки 23 січня 2008 року (а.с.244,245), проти чого заперечував відповідач.

Колегія суддів вважає, що зазначені роздруківки інформації, надані до апеляційної інстанції, є суперечливими та відповідно до вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України не є належними та допустимими доказами.

Таким чином, строк дії картки за кредитним договором від 22 січня 2008 року було встановлено до 22 січня 2009 року, а останній платіж відповідачем фактично було здійснено 31 березня 2008 року, в той час як з позовом банк звернувся до суду у вересні 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідач 3 грудня 2013 року звернувся з заявою про застосування строку позовної давності (а.с.62-63).

Суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв»язку із спливом позовної давності. Помилкове зазначення іншої дати останнього платежу цих висновків суду не спростовує.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов»язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування або зміни рішення суду не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: