Справа № 456/75/15-ц
Провадження № 2/456/466/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 27 квітня 1993 року між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не розуміють один одного, через несхожість характерів та поглядів на сімейне життя між ними часто виникали непорозуміння, сварки, скандали. Вони з відповідачем на протязі одного року разом не проживають, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Це призвело до того, що він втратив до своєї дружини почуття любові, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам, так як вони стали чужими один одному, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, просить визначити місце проживання їхньої з відповідачем малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним. В обґрунтування позову покликається на те, що донька, за згодою відповідача, залишилася проживати разом з ним в м. Стрию, оскільки навчається в сьомому класі СЗОШ № 7 м. Стрия і відмовилася переходити в іншу школу та переїжджати в с. Голоби Ковельського району Волинської області, де на даний час проживає відповідач.

В судовому засіданні позивач, будучи допитаним судом в якості свідка, позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та доповнив, що від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час є повнолітнім та проживає окремо, та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того, доповнив, що на протязі двох років він з відповідачем разом не проживає, спільне господарство не веде, шлюбних відносин не підтримує. Причиною розпаду їхньої сім'ї послужило те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали непорозуміння, сварки та скандали, які відбувалися в присутності їхньої малолітньої доньки. Він сподівався, що відповідач змінить відношення до нього та їхньої сім'ї, однак дружина своєї поведінки не змінила, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, просить суд визначити місце проживання його малолітньої доньки ОСОБА_3 разом з ним, оскільки він забезпечує усі необхідні умови для нормального проживання, виховання та розвитку дитини. Наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні її прав та обов'язків щодо їхньої дитини він немає, донька бачиться з матір'ю, яка ніколи її навідує.

В судовому засіданні відповідач, будучи допитаною судом в якості свідка, позов визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання доньки разом з батьком. Зазначила, що дійсно між нею та позивачем існують непорозуміння, вони дійсно стали байдужими один одному, на протязі останніх двох років вони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують. На даний час вона проживає в с. Голоби Ковельського району Волинської області, де здійснює нагляд за своєю матір'ю, яка хворіє. На розірвання шлюбу згідна. Крім того, доповнила, що не заперечує щодо проживання доньки ОСОБА_3 по місцю проживання позивача в м. Стрию, оскільки донька навчається в сьомому класі СШ № 7 м. Стрия. Вона в свою чергу буде брати участь у її вихованні та утриманні.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про визначення місця проживання доньки разом з батьком та доповнила, що 27.01.2015 року органом опіки та піклування було проведено перевірку, якою встановлено, що неповнолітня донька сторін хоче проживати з батьком - позивачем по справі, відповідач - мати дитини ОСОБА_2 не заперечує, щоб місце проживання доньки було визначено з батьком. Окрім цього, Служба в справах дітей та Орган опіки і піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області прийшли до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої доньки сторін разом з батьком, за його місцем проживання. У вирішенні спору в частині розірвання шлюбу поклалася на розсуд суду.

Вислухана відповідно до ст. 171 СК України малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що вона навчається у сьомому класі СШ № 7 м. Стрия та проживає разом з батьком АДРЕСА_1. Змінювати місце свого проживання та місце навчання вона не хоче, проживати разом з батьком їй подобається, оскільки останній створив усі необхідні умови для її навчання та розвитку. З матрі'ю бачиться і часто спілкується по телефону. Жити в с. Голоби Ковельського району Волинської області разом з матрі'ю не хоче, оскільки в м. Стрий проживає з народження, в неї тут багато друзів та родичів.

Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зі свідоцтва про шлюб, виданого Дублянською міською радою народних депутатів Жовківського району Львівської області 27 квітня 1993 р. вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1993 року, актовий запис № 14 /а.с.3/.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. На протязі останніх двох років сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному.

Крім цього, суд враховує інтереси малолітньої дитини сторін, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, у якій відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти є неможливим.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з ним, підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про народження, виданого 07 листопада 2002 року Стрийським МВ РАГС Львівської області вбачається, що у сторін 03 листопада 2002 року народилася донька - ОСОБА_3, актовий запис № 481 /а.с.4/.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України "Про охорону дитинства" від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до "Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок", схваленої Постановою Верховною Радою України №475-XFV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Умовами ч.1 ст.ст. 14,15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов'язків є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.1 ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 27.01.2015р. за №38 «Про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.», місце проживання дитини визначено з батьком ОСОБА_1 /а.с.44/.

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 від 28.01.2015 року за № 3.18 вбачається, що місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.31/.

Відповідно до ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для виконання.

З копії акту, складеного КП «Надія» 20.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають без реєстрації АДРЕСА_1 /а.с.20/.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_5 для неповнолітньої дитини сторін створено відповідні умови для її виховання, розвитку та проживання /а.с.39/.

Відповідно до листа виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 05.03.2014р. № 12 з ОСОБА_1, який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ФОП серії В03 № НОМЕР_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець /а.с.41/, погоджено розміщення тимчасової споруди з 15.03.2014р. по 15.03.2015р. для торгівлі овочами /а.с.38/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивач по справі - це її сусід, який проживає разом зі своє малолітньою донькою ОСОБА_3 в АДРЕСА_3, створив для доньки всі необхідні умови для проживання. Також доповнила, що відповідачку вона протягом останніх двох років не бачила і вважала, що остання поїхала за кордон на заробітки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що позивач - це його син, який проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 в його квартирі АДРЕСА_4 і він проти цього не заперечує. Окрім цього, доповнив, що відповідачка близько року проживає в с. Голоби Ковельського району Волинської області, де здійснює догляд за своєю хворою матір'ю.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а відповідно до ч. 2 ст. 141 цього ж Кодексу розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Участь одного з батьків у вихованні дитини та підтриманні родинних зв'язків забезпечується державою.

Відтак, вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, першочергово повинні враховуватися інтереси дитини.

Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч.3 з цієї ж статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитині.

Враховуючи вищенаведене, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, з огляду на те, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком підлягають до задоволення.

Керуючись ст.51 Конституції України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) "Про права дитини", Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, схваленої Постановою Верховної Ради України №475-XFV від 05.03.1999 року, ст.4 Конвенції «Про контакт з дітьми», яка ратифікована Україною 20.09.2006 р., Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ (із змінами і доповненнями), ст.ст.3,7,14,15, ч.ч.4,5,6 ст.19, 24, ч.3 ст.105, ст.ст.112, 141, 155, ч.ч. 1-3 ст. 157, 158, 159, 160, ст.161, ч.1 ст.162, ст.171 Сімейного Кодексу України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., ст.ст. 3,8, 10, 11, 57-60,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 квітня 1993 року у Дублянській міській раді народних депутатів за актовим записом № 14.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. Л. Бучківська