АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/485/2015 Головуючий 1 інст. - Посохова І.С.
Справа № 1227/6090/2012 Доповідач - Кісь П.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника Харківського національного університету внутрішніх справ - Фесика Антона Володимировича на ухвалу Севєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2014 року по справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_4 про стягнення витрат пов'язаних з навчанням, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2012 року Харківський Національний університет внутрішніх справ (далі по тексту - ХНУВС) звернулось до суду з вище зазначеним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_4 фактичні витрати, пов'язані з навчанням, а саме грошові кошти в розмірі 16 538 грн. 17 коп., відповідно до умов договору, положень Закону України «Про вищу освіту», постанови КМУ №313, наказу МВС.

Ухвалою Севєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2014 року провадження по справі за позовом ХНУВС закрито.

В апеляційній скарзі представник ХНУВС - Фесик А.В. просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити цивільну справу для продовження розгляду по суті до Севєродонецького міського суду Луганської області.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково закрив провадження по справі на підставі того, що позовні вимоги ХНУВС до ОСОБА_4, начебто, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як у даному випадку розглядається спір, що випливає з договірних правовідносин, однією із сторін в якому є фізична особа і вирішуватися він має за нормами ЦК, ЦПК України, а не за нормами КАСУ.

Вказана позиція також викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 11.06.2014 по справі № 6-7583св14, від 26.09.2012 по справі № 6-15078св12.

Крім того, згідно з п. 22 постанова Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» за правилами цивільного судочинства розглядаються спори щодо договорів та інших правочинів, укладених відповідно до норм ЦК, інших актів цивільного законодавства, оскільки вони відрізняються від адміністративних договорів, спори щодо яких розглядаються адміністративними судами, тим, що згідно зі статтею З КАС України адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої становлять права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди. Для таких спорів характерна наявність відносин влади і підпорядкування, а для правочинів, укладених згідно із цивільним законодавством за участю суб'єкта владних повноважень, відносини ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

Харківський національний університет внутрішніх справ не належить до суб'єктів владних повноважень, і, хоча й перебуває у віданні Міністерства внутрішніх справ України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків не здійснює владних управлінських функцій.

Також спір між сторонами по справі виник не з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а з приводу порушення зобов'язань по договору, тобто щодо захисту порушених прав та інтересів, що виникли із цивільних відносин, отже відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Представник ХНУВС та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, тому зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала їх неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, є особою яка проходила публічну службу у міліції, а тому, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Однак з таким висновком колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 та ст. 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З обставин справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом про відшкодування витрат, пов'язаних із навчанням у вищому навчальному закладі МВС України, до колишнього курсанта ХНУВС та працівника органів МВС України, який звільнений з органів внутрішніх справ і не знаходиться у підпорядкуванні органів державної влади, до яких відноситься МВС України. (п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ)

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС України, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 «Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утримання у вищих навчальних закладах МВС України».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України у разі відмову особи добровільно відшкодувати витрати, їх стягнення здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч.ч. 1 і 2 статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів, оскільки спір у справі випливає з договірних правовідносин, відповідач не працює в ОВС і спірні правовідносини не пов'язані з виконанням ним владних повноважень чи його підпорядкуванням позивачу як органу державної влади.

В даній справі наявні ознаки спору з приводу договірних правовідносин між сторонами, однією з яких є фізична особа, який вирішуються за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307, п.п.3,4 ст.311, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Харківського національного університету внутрішніх справ - Фесика Антона Володимировича задовольнити.

Ухвалу Севєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2014 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ч.2 ст.324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий - Судді: