АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 6/604/29/14Головуючий у 1-й інстанції Могачевська В.Й.
Провадження № 22-ц/789/306/15 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

10 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю сторін - представник апелянта - ОСОБА_1, представника ДВС Підволочиського МЮУ - Панчук М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Підволочиського районного суду від 10 листопада 2014 року по справі за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3, погоджене в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Шкільняком В.Є., колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року головний державний виконавець відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції звернувся в суд із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_3

В обгрунтування вимог зазначено, що 20.12.2011 року до відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області пред'явлено виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в справі № 2-2774, резолютивною частиною якого постановлено: « стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором № 11/071045 М від 07.11.2007 року станом на28.03.2011 року в розмірі 1 753 952,11 грн.

ОСОБА_3, який є боржником у виконавчому провадженні, знав про наявність рішення суду та неодноразово попереджався про необхідність його виконання. Однак, ОСОБА_3 рішення суду виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання. Своїми діями боржник безпідставно не виконує рішення суду про стягнення з нього боргу і по зведеному виконавчому провадженню сума боргу становить 5 417 423,70 гривень, без врахування виконавчого збору та витрат.

ОСОБА_3, умисно протягом тривалого часу перешкоджає виконанню рішення суду, що виражаються у приховуванні майна від державного виконавця для проведення його опису та арешту, а саме транспортні засоби. Боржник всупереч вимог ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» не інформує державного виконавця та правоохоронні органи про місцезнаходження даного майна.

З врахуванням того, що відсутність особи боржника на території України унеможливить виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, а Закон України «Про виконавче провадження» вимагає обов'язкової присутності боржника або його представника під час проведення виконавчих дій щодо опису майна ст. 57, 66 закону, визначення вартості майна ст. 58 Закону, призначення зберігача майна ст.59 закону, тощо, тому посилаючись на Закон України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" головний державний виконавець відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції просить винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_3

Ухвалою Підволочиського районного суду від 10 листопада 2014 року подання головного державного виконавця відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - задоволено.

Встановлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю АДРЕСА_1, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення закордонного паспорта до виконання зобов'язань згідно виконавчого листа №2-2774, виданого 30.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

Ухвалу направити підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області, адміністрації Державної прикордонної служби України, Управлінню у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Тернопільській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції відмовити, посилаючись на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно п.1 ч.1 ст 312 ЦПК України - розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2-2774/2011 р. від 23.05.2001 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТзОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено, у резолютивній частині вказаного рішення зазначено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитною угодою №11/07/1045М від 07.11.2007 р. станом на 28.03.2011 р. в розмірі 1 753 952 грн. 11 коп. (один мільйон сімсот п'ятдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят дві гривні 11 коп.).

На підставі вказаного рішення суду 30.06.2011 р. було видано виконавчий лист.

Головним державним виконавцем відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції винесено постанову від 20.12.2011 року у виконавчому провадженні №30509413 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-2774 від 23.05.2011 року, якою надано боржнику ОСОБА_3 10-ти денний строк для добровільного її виконання. Дана постанова надсилалася боржнику ОСОБА_3 за місцем реєстрації в АДРЕСА_2, яку він отримав, не оскаржував і яка набрала законної сили.

Боржник в наданий державним виконавцем добровільний термін та станом на день вчинення подання, рішення суду не виконав, кошти по погашенню заборгованості не сплачені, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження та не заперечується представником апелянта.

Згідно інформаційної довідки, що міститься в матеріалах зведеного виконавчого провадження за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_3, інформація щодо зареєстрованого за боржником права власності на земельну ділянку в с. Поділля, в компетентних органів відсутня.

Згідно довідки інспекції державного технічного нагляду за боржником зареєстровані с/г транспортні засоби, а саме: комбайн зернозбиральний, марки NEW HOLLAND СХ 8080, 1982 року випуску.

Згідно довідки державної автомобільної інспекції за боржником зареєстровані транспортні засоби, а саме: юловий тягач -Е Iveco 440 Е 43Т, 2002 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_3, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1; причіп - Е ПП VAN HOLL, 1997 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер шасі НОМЕР_5; ВАЗ 21099, 1995 року випуску, №дв. НОМЕР_6, № кузова НОМЕР_7, реєстраційний номер 28215ТІ, білого кольору; RENDERS EURO 100, 1996 року випуску, синього кольору, № шасі НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_9; сідловин тягач - Е IVЕСО 440 Е 43Т, 2001 р. випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_10, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Оскільки боржник всупереч ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження" відмовився надати державному виконавцю доступ до транспортних засобів, державним виконавцем постановою від 23.03.2012 року накладено арешт на все майно боржника, про що свідчать витяги з ЄДРОНМ та ЄДРОРМ.

Згідно інформації з Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

З облікової картки на зведене виконавче провадження № ЄДРВП 42874035 видно, що станом на 08.04.2014 року на примусовому виконанні у відділі примусового виконання знаходиться 17 виконавчих документів про примусове стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь держави та різних юридичних осіб боргів на загальну суму 5417423 ( п'ять мільйонів чотириста сімнадцять тисяч чотириста двадцять три ) гривні 70 копійок без урахування судового збору та інших витрат.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну» підставами для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян закордон є неврегульовані аліментні, договірні чи інші не виконані зобов'язання, а також ухилення від виконання зобов'язань покладених на боржника судовим рішенням

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов"зань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов"язань за рішенням.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань, покладається запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань, надається право не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції вірно прийшов до переконання щодо задоволення подання, оскільки боржник ОСОБА_3 на офіційні виклики та попередження не реагує, не інформує державного виконавця та правоохоронні органи про передане йому на зберігання описане майно, в тому числі і транспортні засоби, про місцезнаходження його, не вживає жодних заходів для погашення заборгованості по виконавчих документах, а тому є всі підстави вважати, що він умисно, протягом тривалого часу перешкоджає виконанню судових рішень, що виражається у приховуванні майна від державного виконавця, часті виїзди за кордон, що також робить неможливим виконання судових рішень про стягнення з нього на користь стягувачів заборгованості, так як Закон України « Про виконавче провадження» вимагає обов'язкової присутності боржника або його представника під час проведення виконавчих дій щодо опису майна, визначення його вартості, призначення зберігача описаного майна ( ст.ст. 57, 58, 59, 66 вказаного Закону ).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи по поданню про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, колегія суддів до уваги не бере, оскільки згідно з ч.2 ст. 377-1 ЦПК України такі подання розглядаються негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо не дослідження судом зведеного виконавчого провадження, оскільки обмеження його у виїзді за межі України проведено по виконавчому листі № 2-2774 від 30.06.2011 року про стягнення заборгованості в розмірі 1753952,11 грн., яке ж апелянт тривалий час не виконує і не вживає заходів щодо його виконання.

Таким чином, ухвала суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права і тому, апеляційний суд вважає, що згідно п.1 ст 312 ЦПК України апеляційну скаргу з мотивів, викладених в ній, слід відхилити, а ухвалу Підволочиського районного суду від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Підволочиського районного суду від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк