У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», треті особи: ОСОБА_4, орган опіки та піклування Броварської міської ради, про визнання прилюдних торгів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») 6 грудня 2011 року з реалізації квартири АДРЕСА_1, а також акт про реалізацію зазначеної квартири, затверджений 26 грудня 2011 року відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час розгляду судом справи за позовом ОСОБА_4 про визнання його та членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням, йому стало відомо про придбання ОСОБА_4 на прилюдних торгах належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1.

Не зважаючи на те, що у зазначеній квартирі зареєстровані та проживають його неповнолітні діти, 6 грудня 2011 року ПП «СП «Юстиція» провела прилюдні торги з продажу квартири, про що було складено протокол прилюдних торгів № 10177/11/БРВі.

5 березня 2012 року приватний нотаріус Броварського нотаріального округу ОСОБА_6 видала ОСОБА_4 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

У вересні 2013 року він отримав відповідь виконавчого комітету Броварської міської ради із якої йому стало відомо про те, що орган опіки та піклування Броварської міської ради не надавав дозволу на продаж квартири з прилюдних торгів.

Крім того, вартість його квартири під час проведення прилюдних торгів було занижено у два рази, державний виконавець не провів її переоцінку відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого порушено його права.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження з виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 636 289 грн 59 коп.

2 вересня 2009 року державним виконавцем проведено опис майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1.

15 липня 2011 року ОСОБА_3 отримав висновок з незалежної оцінки зазначеної квартири, складений ТОВ «Українська експертна група», відповідно до якого її ринкова вартість становить 350 853 грн.

21 вересня 2011 року між ПП «СП «Юстиція» та відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області укладено договір про вчинення сторонами дій, пов'язаних із реалізацією арештованого майна: квартири АДРЕСА_1.

Листом від 10 жовтня 2011 року ОСОБА_3 повідомлено про призначення прилюдних торгів на 27 жовтня 2011 року.

Призначені на 27 жовтня 2011 року прилюдні торги не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців.

Відповідно до акта від 4 листопада 2011 року державним виконавцем проведено уцінку вартості квартири для проведення других прилюдних торгів, які було призначено на 6 грудня 2011 року.

За результатами проведення других прилюдних торгів директором ПП «СП «Юстиція» затверджено протокол № 1-177/11/БРВ-і від 6 вересня 2011 року, відповідно до якого переможцем торгів визнано ОСОБА_4

26 грудня 2011 року начальник відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції затвердив акт про проведення прилюдних торгів.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що прилюдні торги було проведено з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі - Тимчасове положення). Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до правовідносин між сторонами положень Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та Закону України «Про охорону дитинства» з огляду на те, що вони виникли у зв'язку з продажем майна на прилюдних торгах у порядку виконання рішення суду.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням, за змістом якого прилюдні торги є спеціальною процедурою, за результатами якої укладається договір купівлі-продажу, сторонами якого є переможець торгів і, залежно від змісту укладеного між ними договору, відділ ДВС або спеціалізована організація як організатор торгів.

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд.6).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже є правочином.

Такий висновок узгоджується й із нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, глава 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 269/5, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, на прилюдних торгах 6 грудня 2011 року із реалізації квартири АДРЕСА_1 було укладено договір купівлі-продажу між ПП «СП «Юстиція» (продавець) та ОСОБА_4 (покупець), тому такий договір може бути визнано недійсним на підставі ст. 215 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Як убачається із матеріалів справи, місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 з 17 листопада 2007 року (а.с. 55).

Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 11 вересня 2013 року орган опіки та піклування Броварської міської ради не надавав згоди на продаж з прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів) (далі - Закон) майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Порядок реалізації арештованого майна визначено ст. 62 Закону.

Як на підставу позову позивач посилався також на те, що під час проведення прилюдних торгів була змінена вартість його квартири. Вирішуючи спір, суд першої інстанції до спірних правовідносин застосував положення Закону України «Про іпотеку».

Поза увагою суду залишилось те, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-174цс14).

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вказаного порушення норм матеріального права не усунув, у порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 та їх не спростував із урахуванням норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин - Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Доводи касаційної скарги про відсутність висновку органу опіки та піклування не заслуговують на увагу, оскільки такий висновок має бути наданий при укладенні договору іпотеки, а не при виконанні рішення суду щодо невиконання умов кредитного договору.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.І. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник