Справа № 461/8475/13 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/130/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

представника ПрАТ "ПРОСТО-страхування"- Зікеєвої У.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2013 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року Приватне акціонерне товариство (далі ПрАТ) "ПРОСТО-страхування" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ "ПРОСТО-страхування" посилалося на те, що 15 грудня 2010 року між ним та відповідачем був укладений договір, поліс (Першого типу) №ВС/6703205 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу "Opel OMEGA", реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач зазначав, що 25.07.2011 року у м. Львові на перехресті вул. Персенківка-Стрийська відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої, ОСОБА_2 визнано винним згідно з постановою Галицького районного суду м.Львова від 12.08.2011року. Потерпіла ОСОБА_5, зазнавши матеріальної шкоди (згідно з рахунком-фактури №СФ-0000047 від 23.09.2011 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "KIA CEED", реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 3000,00 грн.), 10.10.2011 р. звернулась до ПрАТ "ПРОСТО-страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування, про що було складено розрахунок страхового відшкодування №4170 від 19.10.2011 р. і відповідно до платіжного доручення №18442 від 09.11.2011 р. ПрАТ "ПРОСТО-страхування" виплатило ОСОБА_5 страхове відшкодування в сумі 2490,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачем не виконано свого обов'язку про письмове повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди в силу підпункту 33.1.4 ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ПрАТ "ПРОСТО-страхування" на підставі статті 38 означеного вище Закону просило позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2013 року вищезазначений позов ПрАТ "ПРОСТО - страхування" задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 2 490,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та 229,40 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки, ухвалене без урахування всіх обставин у справі.

Апелянт зазначає, що суд неправильно застосував положення ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV), оскільки обов'язок, щодо повідомлення про настання страхового випадку апелянт виконав належним чином.

ОСОБА_2 просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, письмові заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої та другої ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами цивільної справи, 25 липня 2011 року, близько 17 год. 30 хв. в м. Львові, на перехресті вул. Стрийська - Персенківка, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Опель", номерний знак НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "КІА", номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль марки "КІА", номерний знак НОМЕР_2 отримав технічні пошкодження.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/6703205, виданого ПрАТ "ПРОСТО - страхування" строком дії з 15 грудня 2010 року по 15 грудня 2011 року, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн. та франшизою 510,00 грн.

01 серпня 2011 року ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ "ПРОСТО - страхування" із письмовим повідомленням про настання випадку .

10 жовтня 2011 року до ПрАТ "ПРОСТО - страхування" власник пошкодженого автомобіля марки "КІА", номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 звернулася із письмовою заявою на виплату страхового відшкодування в сумі 3 000,00 грн.

На підставі вищенаведених звернень ПрАТ "ПРОСТО - страхування" 19 жовтня 2011 року склало страховий акт на суму 2 490,00 грн.

09 листопада 2011 року ПрАТ "ПРОСТО - страхування" на підставі страхового акту та розпорядження №005100 від 20 жовтня 2011 року провело виплату страхового відшкодування у сумі 2 490,00 грн., що стверджується платіжним дорученням №18442.

Цивільно - правові відносини у сфері обов'язкового страхування регулюються, зокрема, нормами Цивільного кодексу України, Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV).

Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі за своєю юридичною природою є договором обов'язкового страхування.

Частина 3 ст. 18 Закону України "Про страхування", передбачає, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, поліс обов'язкового страхування є договором страхування, умови якого визначені в Законі №1961-IV. Ураховуючи те, що поліс укладений 14 грудня 2010 року до уваги належить брати чинну на цей час редакцію Закону №1961-IV від 18 листопада 2008 року.

У відповідності по положень п. ґ) підпункту 38.1.1. статті 38 Закону №1961-IV (в редакції від 18 листопада 2008 року), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

У підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-IV (в редакції від 18 листопада 2008 року) зазначено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України, вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Галицький районний суд м. Львова, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача зазначив, що повідомлення відповідача про настання страхового випадку не підтверджується належними доказами.

Також, суд першої інстанції посилався на положення ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", мотивуючи підставність та обґрунтованість позовних вимог тим, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин.

Проте, наведені у судовому рішенні Галицького районного суду м. Львова доводи обґрунтування задоволених позовних вимог не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до підпункту "ґ" пункту 38.1.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 вищезазначеного Закону №1961-IV, в редакції чинній як на час підписання договору, так і на час дорожньо-транспортної пригоди визначено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України, вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Допитаний в суді апеляційної інстанції як свідок - ОСОБА_2 (оскільки клопотання про допит ОСОБА_2 як свідка заявлялось і в суді першої інстанції) повідомив, що безпосередньо після дорожньо - транспортної пригоди 25 липня 2011 року він та його батько - ОСОБА_7 як страхувальник телефонували до ПрАТ "ПРОСТО - страхування", повідомляючи про обставини пригоди. Представник ПрАТ "ПРОСТО - страхування" у відповідь на їх телефонний дзвінок повідомив, що страховий випадок зареєстрований страховою компанією. ОСОБА_2, перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 26 липня 2011 року по 03 серпня 2011 року в полініклінічному відділенні комунальної 5-ої клінічної лікарні м. Львова, про що свідчить виписка із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 46), 27 липня 2011 року написав заяву про настання страхового випадку до ПрАТ "ПРОСТО - страхування", яку надіслав поштою на адресу позивача його товариш, що підтверджується квитанцією (а.с.97).

Доводи позивача в частині обов'язку письмового повідомлення страхувальником, який, на думку позивача, виник на підставі змін до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17 лютого 2011 року, який набув чинності 18 вересня 2011 року, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена редакція зазначеного вище Закону набрала чинності після дорожньо-транспортної пригоди.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушено норми матеріального та процесуального права, неправильно застосовані норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

За наведених вище підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2013 року про задоволення позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, а відтак, рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення апеляційної скарги апелянта, з позивача на його користь належить стягнути 121 грн. 80 коп. понесених судових витрат за оплату судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.86).

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" в користь ОСОБА_2 121 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Ніткевич А.В.