У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», поданою представником Гіппіусом Романом Олександровичем, на рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3,

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 18 жовтня 2006 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 066-В-п/05, відповідно до якого останній був наданий кредит в сумі 65 500 доларів США зі сплатою 11 % річних, терміном до 18 жовтня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 жовтня 2006 року Акціонерний банк «Факторіал-Банк», правонаступником якого є позивач, уклав з ОСОБА_4 договір поруки № 066, відповідно до якого останній поручився за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Боржниця порушила умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 441 871 грн 11 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів солідарно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня

2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 441 871 грн 11 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року скасовано. Провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Фідобанк» - Гіппіус Р.О., просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню на користь позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2013 року між сторонами укладено мирову угоду, а провадження у справі закрито, тобто є ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з укладенням мирової угоди, яка постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Позивач не позбавлений права звернутися до виконавчої служби щодо виконання мирової угоди.

Судами встановлено, що 18 жовтня 2006 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 066-В-п/05, відповідно до якого останній був наданий кредит в сумі 65 500 доларів США зі сплатою 11 % річних, терміном до 18 жовтня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

18 жовтня 2006 року Акціонерний банк «Факторіал-Банк», правонаступником якого є позивач, уклав з ОСОБА_4 договір поруки № 066, відповідно до якого останній поручився за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідачі порушили умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 441 871 грн 11 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого

2013 року між сторонами укладено мирову угоду, а провадження у справі закрито, тобто є ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з укладенням мирової угоди, яка постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Позивач не позбавлений права звернутися до виконавчої служби щодо виконання мирової угоди.

Відповідно до умов затвердженої між сторонами у справі мирової угоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили суму заборгованості перед ПАТ «Фідобанк» за кредитним договором від 18 жовтня 2006 року № 066-BOп/05 в розмірі 47 900 доларів США.

Відповідачі взяли на себе зобов'язання погасити залишок заборгованості перед банком за кредитним договором в сумі 47 900 доларів США протягом

18 місяців з моменту підписання цієї мирової угоди рівними платежами.

Згідно з п. 10 мирової угоди сторони домовились, що у випадку повного або часткового невиконання п. 3 мирової угоди ПАТ «Фідобанк» має право звернутись до суду для захисту своїх законних інтересів та здійснення примусового стягнення суми боргу, нарахованого на день звернення до суду.

У розумінні ст. 202 ЦК України мирова угода є правочином, який є підставою виникнення прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Укладена в цивільному процесі угода породжує права та обов'язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому така угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом відповідно до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України, закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Оскільки ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від

12 лютого 2013 року закрито провадження у справі у зв'язку з укладенням мирової угоди сторін, суд апеляційної інстанції в силу положень п. 2 ч. 1

ст. 205 ЦПК України дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно з ч. 1

ст. 337 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», подану представником Гіппіусом Романом Олександровичем, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік