У х в а л а

іменем україни

11 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної Т.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Автогаражного кооперативу «Гігант-2» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Харківська міська рада про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Автогаражний кооператив «Гігант-2» (далі − АГК «Гігант-2») звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 18 березня 2011 року було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу гаража АДРЕСА_1.

23 березня 2011 року укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 цього ж гаража. Вказані договори посвідчувалися приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 і були зареєстровані в Комунальному підприємстві «Харківське міське БТІ».

Відчуження гаража ОСОБА_4 відбулося на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2010 pоку, яким за останньою було визнано право власності на гараж АДРЕСА_1. Однак вказане рішення було скасоване ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2011 року та у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Крім того сторони спірних договорів купівлі-продажу гаража припустилися порушення законодавства через невключения до їхнього змісту двох істотних умов, необхідних для подібного роду правочинів: кадастрового номера земельної ділянки, на якій розташований гараж та її розміру, що передбачено ч. 2 ст. 377 ЦК України.

Перехід права власності на гараж від кооперативу до іншої особи, відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», можливий лише у разі викупу гаража членом кооперативу. Оскільки АГК «Гігант-2» є власником спірного гаража 30 листопада 2011 року передав його у користування ОСОБА_9

АГК «Гігант-2», як власник гаража, ніколи не здійснював відчуження гаража стороннім особам, будівництво гаража не могло відбуватися ОСОБА_4 оскільки фактично будівництво відбувалось у 1977−1979 роках відповідно до рішень Харківського міськвиконкому від 13 липня 1977 pоку, виконкому Московської районної ради депутатів трудящих від 17 серпня 1977 року. Відповідачі членами автогаражного кооперативу ніколи не були, прав володіння, користування і розпорядження на гараж не мають.

З урахуванням наведеного, просив суд витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_5 гараж АДРЕСА_1, скасувати державну реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року, позов АГК «Гігант-2» задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння у ОСОБА_5 гараж АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 Скасовано державну реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. 388 ЦК України, Закону України «Про кооперацію» підстав для витребування майна у добросовісного набувача, як встановив суд, АГК «Гігант-2» з часу будування гаражу, не здійснював його відчуження стороннім особам, та, згідно Закону України «Про кооперацію», передавав його у користування членам кооперативу і, станом на час розгляду справи, є його власником.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана