Дата документу 16.07.2015
Справа № 2-1219/05
Провадження № 4-с/334/59/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя скаргу ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції Запорізької області на дії державного виконавця, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії держвиконавця в якій зазначив, що в Ленінському ВДВС Запорізького МУЮ перебував на виконанні виконавчий лист № 2-1219/2005 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 23.11.2004р. та до повноліття дитини.

З метою виконання рішення суду 07.06.2007р. державний виконавець Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ виніс постанову про накладення арешту на майно серії АМ №189718 та наклав арешт на 11/25 частини квартири АДРЕСА_1.

Після цього, в звязку із сплатою скаржником аліментів, стягувачу ОСОБА_2 був повернутий виконавчий лист № 2-1219/2005, а виконавче провадження завершене та здано до архіву ВДВС.

03.06.2015р. скаржник дізнався про існування арешту на його майно з отриманого витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

12.06.2015р. він знаючи, що відносно нього не проводяться виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду, звернувся до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ із заявою про надання інформації, щодо виконавчих проваджень, які перебувають на примусовому виконанні по яких він значиться боржником.

З відповіді ВДВС скаржник дізнався, що згідно перевірки ЄДРВП встановлено, що відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 у Ленінському ВДВС не знаходяться.

Оскільки його місце проживання та місце знаходження майна, на яке накладено арешт знаходиться в Ленінському районі м. Запоріжжя, то він звернувся до Ленінського ВДВС.

Відповідно до ст.20 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Крім того, 12.06.2015р. у звязку з тим, що відносно скаржника відсутні не завершені виконавчі провадження про стягнення з нього боргу на користь інших осіб, скаржник написав заяву про зняття арешту з майна.

Згідно отриманої відповіді за №18138 від 15.06.2015р. Ленінський ВДВС повідомив, що відповідно до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню.

Виконавчі провадження, які завершені до 2011р. включно знищені. Тому зняти арешт, який був накладено державним виконавцем у 2007р. немає можливим, та йому було запропоновано звернутися до суду для вирішення питання зняття арешту по завершеному виконавчому провадженню.

Вважає дії державного виконавця, щодо не зняття арешту з його майна, по завершеному виконавчому провадженню, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1219/2005 незаконними, та просить зобовязати ВДВС зняти арешт з 11/25 частини квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу, та просив її задовольнити.

Представник ВДВС в судове засідання не зявився, надав суду лист №7/911 від 16.07.2015р. про визнання скарги, та розгляд справи в відсутності їх представника.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_4, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до частин 1,2,3 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.3 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх предявлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, у звязку з завершенням виконавчого провадження державний виконавець повинен був скасувати арешт на майно, як захід примусового виконання рішення суду у відповідності до ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Тому суд вважає дії державного виконавця, щодо не зняття арешту по завершеному виконавчому провадженню, яке було відкрито на підставі виконавчого листа №2-1219/05 незаконними та такими що вчинені з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», пунктів 5.6.6 та 5.6.9. Інструкції про проведення виконавчих дій, та ч.1 ст.181, ч.1 ст.178, ч.2 ст. 331 ЦК України.

Накладення арешту на належне скаржнику майно за відсутністі незавершених виконавчих проваджень, в яких він виступає боржником, порушує його права, як власника, захист якого передбачений ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ЦК України.

Частиною 4 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який його видав.

Виконавчий лист № 2-1219/2005 від 18.01.2005р. виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.384 ЦПК, скарга подається до суду який видав виконавчий документ.

Тому скаржник, як сторона виконавчого провадження, має право звернутися зі скаргою до Ленінського районного суду м. Запоріжжя в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 383 -389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції, щодо не зняття арешту по завершеному виконавчому провадженню, яке було відкрито на підставі виконавчого листа №2-1219/2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 23.11.2004р. та до повноліття дитини.

Зобовязати Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ скасувати заходи забезпечення стягнення за виконавчим листом №2-1219/2005 Ленінського районного суду м. Запоріжжя та зняти арешт з 11/25 частин квартири АДРЕСА_3, який було накладено 07.06.2007р. за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №189718.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів.

Суддя: Мусієнко Н. М.