Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Кафідової О.В., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, до виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, Нетішинської міської ради Хмельницької області, треті особи: приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович, приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Франовська Людмила Сергіївна, Державна реєстраційна служба в м. Нетішин Хмельницької області, ОСОБА_7, про встановлення юридичних фактів, визнання права власності у спільному майні подружжя, визнання права власності в порядку спадкування та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_7, до ОСОБА_3 про накладення стягнення на майно спадкодавця, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, Нетішинської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 27 серпня 1991 року. У січні 2012 року вони припинили подружні стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Під час шлюбу 10 серпня 2007 року вони придбали гараж, який знаходиться в гаражному кооперативі «Ізотоп» під НОМЕР_2, загальною площею 70,6 кв. м, вартістю 55 234 грн. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж ОСОБА_3 позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Оскільки гараж є спільним майном подружжя, то їй належить 1/2 частки як дружині, на іншу 1/2 частки відкрилась спадщина.

Позивачка просила встановити факт, що гараж НОМЕР_2, розташований на території гаражного кооперативу «Ізотоп» у м. Нетішин, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 був спільною сумісною власністю подружжя, частки в якому були рівними; визнати за нею право власності на 1/2 частини гаража в порядку спадкування за законом та 1/2 частини гаража як подружжя.

ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про накладення стягнення на майно спадкодавця.

ОСОБА_7 посилалась на те, що 19 травня 2012 року на підставі довідки-рахунку серії ДПІ № 300765 вона придбала у ОСОБА_8 автомобіль «Daewoo Matiz Е639», номер кузова НОМЕР_1, за який передала ОСОБА_8 4 тис. дол. США.

Зазначала, що рішенням Нетішинського міського суду від 28 січня 2013 року вказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним та зобов'язано ОСОБА_7 повернути автомобіль у спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 25 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України від 04 червня 2014 року, рішення суду першої інстанції щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без змін.

Вважає, що в силу положень ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому вона має право на вимогу від спадкоємців ОСОБА_8 повернення їй в натурі 4 000 дол. США, в межах вартості спадкового майна. У зв'язку з чим просила накласти стягнення на майно спадкодавця ОСОБА_8 у вигляді 1/2 частки автомобіля, а також 1/2 частки гаража, який знаходиться в м. Нетішин на території гаражного кооперативу «Ізотоп» під НОМЕР_2, вартістю 30 тис. грн.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 03 листопада 2014 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться гараж НОМЕР_2, розташований на території гаражного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин; зобов'язати державну реєстраційну службу м. Нетішин зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на гараж НОМЕР_2 та зобов'язати відділ Держземагентства у м. Нетішин зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 09 грудня 2014 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, від 09 грудня 2014 року прийнято до розгляду. Позовні вимоги ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, до ОСОБА_11 про встановлення юридичних фактів, визнання права власності у спільному майні подружжя, визнання права власності в порядку спадкування залишено без розгляду.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 березня 2015 року, позов ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, задоволено.

Встановлено факт, що гараж НОМЕР_2, розташований на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Встановлено факт, що частки у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на гараж НОМЕР_2, розташований на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 були рівними.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини гаража НОМЕР_2, розташованого на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин після померлого ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_2, розташованого на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин як на 1/2 частини у спільному майні подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Позов ОСОБА_7 задоволено.

У рахунок погашення заборгованості в сумі 4 000 дол. США, що на момент подачі позову, 23 вересня 2014 року, становить 60 тис. грн, накладено стягнення на майно спадкодавця ОСОБА_8 у вигляді 1/2 частки автомобіля «Daewoo Matiz Е639», номер кузова НОМЕР_1, вартістю 30 тис. грн, а також 1/2 частки гаража, який знаходиться в м. Нетішин на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» під НОМЕР_2, вартістю 30 тис. грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині задоволення позову ОСОБА_7 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 у позові.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, та, відповідно, в касаційному порядку не переглядаються.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що під час перебування у шлюбі у 2008 році ОСОБА_8 та ОСОБА_3 придбали автомобіль «Daewoo Маtiz Е639», номер кузова НОМЕР_1, вартістю 52 тис. грн.

У травні 2012 року ОСОБА_8 без згоди ОСОБА_3 продав автомобіль «Daewoo Маtiz Е639» ОСОБА_7 за 4 000 дол. США.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2013 року договір купівлі-продажу автомобіля визнано недійсним та зобов'язано ОСОБА_7 повернути автомобіль у спільну сумісну власність подружжя, а ОСОБА_8 було зобов'язано повернути ОСОБА_7 4 000 дол. США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 грудня 2013 року визначено ОСОБА_3 додатковий строк 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

27 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 25 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 січня 2013 року змінено, виключено з мотивувальної частини і третього, четвертого абзаців резолютивної частини рішення посилання на застосування двосторонньої реституції як правових наслідків недійсності правочину. В решті рішення суду залишено без змін.

Також встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на гараж у позивачки відсутні, що унеможливило оформлення спадкових прав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_7 як кредитор спадкодавця пред'явила свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, 06 червня 2014 року, тобто протягом шести місяців від дня прийняття ОСОБА_3 спадщини, визначених ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_7 вимог відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Звертаючись до суду з вимогами, ОСОБА_7 вказувала на те, що в порядку ст. 216 ЦК України вона зобов'язана повернути автомобіль, а їй інша сторона (продавець) зобов'язаний повернути його вартість за договором купівлі-продажу. Однак вона з позивачкою як спадкоємцем не може досягнути згоди з цього питання, тому вважала, що має право звернення стягнення на спадкове майно, вартість якого становить: 1/2 частини гаража та 1/2 частини автомобіля.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги на зазначені положення норм матеріального права, не з'ясували вартості спадкового майна та чи не перевищує борг спадкодавця вартості Ѕ частини гаража та автомобіля, також не з'ясували, чи є можливість одноразово сплатити борг спадкодавця, і не врахували, що тільки у разі відмови спадкодавця одноразово сплатити суму боргу суд накладає стягнення на майно.

Вказане вище свідчить про порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

О.В. Кафідова

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана