АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Одринської Т.В.

Суддів : Петренка В.М., Лобова О.А.

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Полтавської міської ради, Октябрська районна у м. Полтаві рада, Управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, як на самостійний об'єкт права власності, зобов'язання не чинити перешкод, виділити в користування земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визначено, що частка ОСОБА_3 складає 73/200 домоволодіння, частка ОСОБА_2 складає 127/200 домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1, згідно варіанту №4 висновку №34/35/36 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виготовленого 28 лютого 2014 року експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Виділено ОСОБА_3 в окремий об'єкт нерухомого майна - окрему садибу, по АДРЕСА_1 частину житлового будинку літ. «А-1» в складі : І тамбур площею 4,4 м.кв., ІІІ сіни площею 5,7 м.кв., 3 кухня 6,8 м.кв., 4 кімната 15,9 м.кв. Всього в житловому будинку 32,8 м.кв. Господарські споруди - сарай Б, №1 огорожа, №2 ворота огорожі, погріб б, вбиральня Г, огорожа №7, що розташована на земельній ділянці площею 298,5 кв.м (до додатку №8 варіанту № 4, згідно варіанту №4 висновку №34/35/36 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виготовленого 28 лютого 2014 року експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса).

Для здійснення запропонованого варіанту поділу зобов'язано ОСОБА_3 замуровати дверний отвір з приміщення 2-3 до приміщення 2-2.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 597 м.кв. по АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 298,5 кв.м. (до додатку №8 варіанту №4 колір червоний, згідно варіанту №4 висновку №34/35/36 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виготовленого 28 лютого 2014 року експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса), в користування ОСОБА_2 залишити земельну ділянку площею 298,5 кв.м. (до додатку №8 варіанту №4 колір голубий, згідно варіанту №4 висновку №34/35/36 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виготовленого 28 лютого 2014 року експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на майно, що розташоване по АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) грн., за забезпечення доказів 114 (сто чотирнадцять) грн. 71 (сімдесят одна) коп., за проведення експертизи 2 448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн., всього судових витрат 3 012 (три тисячі дванадцять) грн. 71 (сімдесят одна) коп..

Не погодившись з вказаним рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржила відповідачка, ОСОБА_2. Просила рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відхилити дані позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на праві приватної спільної часткової власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_3 - ? частина; ОСОБА_2 - ? частина, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 01 вересня 2004 року на жилий будинок з частиною надвірних будівель, розташованого на земельний ділянці де площа землекористування не зазначена.

Жилий будинок з надвірними будівлями належав померлій ОСОБА_5 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію, зареєстрованого в Полтавському МБТІ, який вона фактично прийняла після померлого ОСОБА_6

Домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 розташоване на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 597 кв.м, яка виділена згідно рішення виконкому Октябрської ради депутатів трудівників №90 від 25 лютого 1958 року ОСОБА_6 у безстрокове користування.

Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, прийшов до висновку про визначення частки ОСОБА_3 що складає 73/200, частки ОСОБА_2, що складає 127/200 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту №4 висновку №34/35/36 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виготовленого 28 лютого 2014 року експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса.

ОСОБА_3 виділено в окремий об'єкт нерухомого майна - окрему садибу, по АДРЕСА_1 частину житлового будинку літ. «А-1» в складі: І тамбур площею 4,4 м.кв. ІІІ сіни площею 5,7 м.кв., 3 кухня 6,8 м.кв., 4 кімната, 15,9 м.кв. Всього в житловому будинку 32,8 м.кв. Господарські споруди - сарай Б, № 1 огорожа, №2 ворота огорожі, погріб б, вбиральня Г, огорожа №7, що розташована на земельній ділянці площею 298,5 кв.м (до додатку №8 варіанту №4, згідно варіанту №4).

Визначино порядок користування земельною ділянкою площею 597 кв.м по АДРЕСА_1, виділено в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 298,5 кв.м (до додатку №8 варіанту №4 колір червоний, згідно варіанту №4 висновку №34/35/36 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виготовленого 28 лютого 2014 року експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса), в користування ОСОБА_2 залишено земельну ділянку площею 298,5 кв.м (до додатку №8 варіанту №4 колір голубий, згідно варіанту №4 висновку №34/35/36 від 28 лютого 2014 року).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на майно що розташовано по АДРЕСА_1.

Рішення районного суду в частині визначення часток та виділення в окремий об'єкт нерухомого майна - окрему садибу, по АДРЕСА_1, не є предметом розгляду апеляційної інстанції, оскільки сторонами не оскаржується.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, вірно виходив з того, що сторони є співвласниками житлового будинку та виходячи з положень ст. 88, ст. 120 ЗК України, визначив порядок користування земельної ділянки відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 34/35/36 від 28.02.2014р.

Частиною 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у випадку коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно частини 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - право власності або право користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до статті 88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, які не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Т. В. Одринська

Судді: О.А. Лобов

В.М. Петренко