Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарі Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, -

встановив:

Мотов.Л. звернувся в суд із скаргою на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні в Центральному відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2-2153 від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250 169 грн. 23 коп.

В рамках виконання виконавчого провадження, постановою від 1 вересня 2011 року було накладено арешт на все його майно. 26 травня 2014 року Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому питання щодо скасування арешту не вирішено.

Заявою від 13 травня 2014 року він просив скасувати арешт, накладений в рамках виконавчого провадження але відповіді на заяву не отримав. 20 жовтня 2014 року він повторно звернувся до Центрального відділу ДВС з заявою про скасування арешту. Листом від12 листопада 2014 року Центральний відділ ДВС відмовив йому в задоволенні вказаної заяви. Вказаний лист отримано ним 18 листопада 2014 року. Існуючий несьогоднішній день арешт, накладений на майно, порушує його права та суперечить чинному законодавству.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може бути накладений у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосування державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Листом від 7 травня 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повідомив його відсутність заборгованості по кредитному договору №2119-ЧД від 4 липня 2008 року. Арешт майна, за відсутності реального виконання рішення суду обмежує його право власності.

Просив суд скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника від 1 вересня 2011 року в рамках виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси№2-2153 від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 уточнив вимоги за скаргою, просив суд припинити арешт накладений постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 1 вересня 2011 року в рамках виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-2153 від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп.

В судовому засіданні представник Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції проти задоволення скарги заперечував посилаючись на те, що 1 вересня 2009 року вперше відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2153 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп. Вказане провадження завершене 27 червня 2012 року та направлене за належністю до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. Вдруге виконавче провадження було відкрите у ЦВДВС 29 квітня 2014 року. 14 травня 2014 року надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк на добровільне виконання, з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначеному розмірі виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2153 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп. перебувало на виконанні в органах ДВС більш ніж три роки.

Таким чином, підстав для зняття арешту немає, так як боржником не сплачений виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Представник АТ «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»передбачено, щоу справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування , їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1Закону України «Про державну виконавчу службу» Державна виконавча служба входить до системи органівМіністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі -

рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

За статтею 4 вказаного Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

1 вересня 2011 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2153 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп. (ВП №28585081).

В цей же день, головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаною постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

5 квітня 2012 року старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3, в рамках вказаного виконавчого провадження прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 25070 грн. 73 коп.

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 27 червня 2012 року виконавче провадження № 28585081 з примусового виконання виконавчого №2-2153 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп. закінчене на підставі п.10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч.1 ст. 28 закону України «Про виконавче провадження»у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з

боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 7 статті 28 цього Закону передбачено, щоу разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо

виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Отже, не пізніше наступного робочого дня, після винесення 27 червня 2012 року постанови про закінчення виконавчого провадження, старший державний виконавець Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3 повинен був відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, як це вимагає ч.7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», чого зроблено не було.

У звязку з цим суд вважає протиправною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, яка полягала в тому, що ним своєчасно не була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

29 квітня 2014 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_4 відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2153 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп. (ВП №43161128).

Цією постановою зобовязано боржника добровільно виконати рішення суду у 6 денний термін з моменту винесення постанови.

Як вбачається з супровідного листа Центрального відділу ДВС від 29 квітня 2014 року, вказана постанова була направлена на адресу боржника ОСОБА_1 Докази про те, що вказана постанова була отримана боржником в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Як вбачається з листа ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» № 39-03/133/1 від 7 травня 2014 року, заборгованість за кредитним договором №2119-ЧД від 4 липня 2008 року, який укладений між банком та ОСОБА_1 відсутня.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1, добровільно, у встановлений державним виконавцем строк виконав рішення суду та погасив свою заборгованість перед банком.

12 травня 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції з проханням повернути виконавчий лист №2-2153 виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 26 травня 2014 року виконавчий лист №2-2153 виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп. повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій),

повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші

дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

14 травня 2014 року ОСОБА_1 завернувся до начальника Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції з заявою в якій просив зняти арешт, накладений на його майно в процесі виконання провадження №2153 про стягнення з нього на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу.

20 жовтня 2014 року ОСОБА_1 повторно завернувся до начальника Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції з заявою (отримано ДВС 10 листопада 2014 року) в якій просив зняти арешт накладений на його майно в процесі виконання виконавчого листа №2153, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Листом від 12 листопада 2014 року Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції повідомив ОСОБА_1 про те, що підстав для зняття арешту не вбачається.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний лист ОСОБА_1Л отримав 18 листопада 2014 року, а зі скаргою на бездіяльність державного виконавця він звернувся до суду 27 листопада 2014 року, тобто в межах строку, передбаченого ст. 385 ЦПК України.

Враховуючи те, що арешт майна застосовується для реального виконання рішення суду, а рішення суду було виконано боржником в строк, встановлений державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, та те, що державним виконавцем не відкрите виконавче провадження за постановою про стягнення судового збору, суд вважає припинити арешт накладений постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 1 вересня 2011 року в рамках виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-2153 від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп.

На підставі наведеного, ст.ст.386,387 ЦПК України,-

вирішив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції задовольнити.

Припинити арешт накладений постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 1 вересня 2011 року в рамках виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-2153 від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 250169 грн. 23 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами без участі яких вона постановлена, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий:

Повний текст ухвали суду виготовлено 21 січня 2015 року

Головуючий:

ОСОБА_5