Справа №573/779/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Терещенко О. І.
Номер провадження 22-ц/788/1329/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «МАЙСТЕР»

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20 травня 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «МАЙСТЕР» до ОСОБА_3,

про стягнення інфляційних та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и л а :

07 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вимоги мотивував тим, що на підставі актів прийому-передачі від 07 грудня 2009 року, 22 грудня 2009 року, 16 лютого 2010 року, 21 січня 2010 року та 04 березня 2010 року відповідачу було передано на зберігання товарно-матеріальні цінності на загальну суму 28383 грн. 42 коп.

У зв'язку з неповерненням ОСОБА_3 цього майна у добровільному порядку рішенням Білопільського районного суду від 07 червня 2013 року з нього на користь ТОВ «Інвестиційно-промислова група «МАЙСТЕР» було стягнуто 28383 грн. 42 коп. збитків. Вказане рішення суду набрало законної сили 20 листопада 2013 року, однак відповідачем виконане лише 20 березня 2015 року.

Просив стягнути з ОСОБА_3 інфляційні за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року у сумі 10286 грн. 61 коп., а також 3% річних за період з 21 листопада 2013 року по 20 березня 2015 року у сумі 1129 грн. 12 коп.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інвестиційно-промислова група «МАЙСТЕР», посилаючись на неповноту з'ясування обставин, невідповідність висновків фактичним обставинам та порушення норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, що факт заподіяння відповідачем збитків встановлено попереднім рішенням суду, однак за час прострочення виконання цього грошового зобов'язання кошти знецінились, а тому суд безпідставно відмовив у стягненні інфляційних і 3% річних за період користування грошовими коштами.

Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 07 червня 2013 року (справа №573/328/13-ц), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2013 року, з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Інвестиційно-промислова група «МАЙСТЕР» стягнуто 28383 грн. 42 коп. збитків, завданих неповерненням переданих йому на зберігання товарно-матеріальних цінностей, 282 грн. 83 коп. судового збору та 392 грн. 84 коп. судових витрат, пов'язаних із явкою до суду, всього 29059 грн. 09 коп. (а.с.4-11, 8-11, 28-31).

Із платіжного доручення від 20 березня 2015 року №@2PL771465 вбачається, що ОСОБА_3 на виконання цього рішення суду сплатив 29059 грн. 09 коп. ТОВ «Інвестиційно-промислова група «МАЙСТЕР» (а.с.12-13).

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що між сторонами існували договірні правовідносини, які в силу ст.ст.936, 937, 938, 949, 951, 953 ЦК України випливають з договору зберігання, а тому стягнуті з відповідача за рішенням суду кошти не є грошовим зобов'язанням у розумінні ст.ст.524, 533 ЦК України, а способом відшкодування майнової шкоди завданої позивачеві втратою товару, тому положення ч.2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані до даного спору, отже правильно не вбачав законних підстав для задоволення вимог про стягнення інфляційних та 3% річних.

З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, зокрема з договорів, про що зазначено у ст.11 ЦК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307. ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «МАЙСТЕР» відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -