АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1443/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Совгира І. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги представника сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразької Тетяни Яківни - Добровольського Андрія Володимировича на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 січня 2015 року та додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразської Тетяни Яківни, третя особа: директор КП «Боровичка» Ярчук Павло Іванович про скасування розпорядження щодо накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на посаді та оплату компенсації за час вимушеного прогулу, заслухавши учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.05.2012 року на підставі рішення Боровицької сільської ради він був призначений директором КП "Боровичка".

01.07.2014 року розпорядженням № 37 сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразської Т.Я. його було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 147 КЗпПУ за систематичне незабезпечення села водою, систематичну відсутність на роботі, за придбання насоса у приватної особи за кошти комунального підприємства, за постійне невиконання розпоряджень сільського голови, за привласнення коштів за надані населенню послуги.

Цим же розпорядженням призначено на посаду директора КП "Боровичка" Ярчука П.І. та оголошено термін передачі матеріальних цінностей.

Вважає, що зазначене розпорядження сільського голови про звільнення з посади директора КП "Боровичка" прийняте за відсутності підстав, передбачених законодавством про працю, а тому просив суд поновити йому процесуальний строк для звернення до суду з позовом, визнати незаконним та скасувати розпорядження № 37 від 01.07.2014 року сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразської Т.Я., поновити його на посаді директора КП "Боровичка", стягнути з відповідача компенсацію за весь час вимушеного прогулу у вигляді його середнього заробітку за останні два місяці роботи, допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення його на посаді директора КП "Боровичка".

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 січня 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_8 строк звернення до суду із цивільним позовом про скасування розпорядження щодо накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на посаді та оплату компенсації за час вимушеного прогулу.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження № 37 від 01.07.2014 року сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразської Т.Я. щодо звільнення директора КП "Боровичка" ОСОБА_8

Зобов'язано сільського голову с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразську Тетяну Яківну поновити ОСОБА_8 на посаді директора КП "Боровичка".

Стягнуто з Боровицької сільської ради на користь ОСОБА_8 компенсацію за весь час вимушеного прогулу.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_8 на посаді директора КП "Боровичка" допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року зобов'язано сільського голову Боровицької сільської ради Збаразську Тетяну Яківну поновити ОСОБА_8 на посаді директора КП «Боровичка» з 2 липня 2014 року .

Стягнуто з Боровицької сільської ради на користь ОСОБА_8 компенсацію за весь час вимушеного прогулу в розмірі 18238, 32 грн.

У поданих апеляційних скаргах представник сільського голови с.Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразької Т.Я. - Добровольський А.В., посилаючись на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення від 26 січня 2015 року та додаткове рішення від 15 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 КЗпПУ працівник може звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення йому копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про поновлення позивачу строку звернення до суду із вказаним цивільним позовом, оскільки такі висновки узгоджуються з вимогами Закону та відповідають обставинам справи.

Так, ОСОБА_8 19.12.2014 року, в порядку цивільного судочинства, подав до Чигиринського районного суду позовну заяву про визнання незаконним, протиправним та скасування розпорядження щодо застосування дисциплінарного стягнення, про звільнення, про зобов'язання поновлення його на посаді та виплату компенсації за вимушений прогул.

Вказаному передувало його звернення 06.08.2014 року до суду з адміністративним позовом до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, зобов'язання поновлення на роботі та виплату компенсації за вимушений прогул.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року вказаний адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 9 грудня 2014 року ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 3 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_8 до сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразської Тетяни Яківни, третя особа: директор КП «Боровичка» Ярчук Павло Іванович про скасування розпорядження щодо накладення дисциплінарного стягнення , поновлення на посаді та оплату компенсації за час вимушеного прогулу - закрито.

З огляду на вищевказане, суд вірно поновив ОСОБА_8 строк звернення із цивільним позовом, визнавши що цей строк пропущений ним з поважних причин.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно Статуту комунального підприємства "Боровичка" Боровицької сільської ради, затвердженого рішенням сесії Боровицької сільської ради від 25 травня 2007 року № 10-2/5, підприємство створене відповідно до рішення Боровицької сільської ради від 25.05.2007 року 10-2/5 і є комунальною власністю Боровицької територіальної громади.

Згідно трудової книжки позивача, 3 травня 2012 року рішенням Боровицької сільської ради № 16-2/6 від 03.05.2012 року ОСОБА_8 призначено на посаду директора КП «Боровичка».

Як вбачається з розпорядженням № 37 від 01.07.2014 року сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразської Т.Я., ОСОБА_8 звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни.

Цим же розпорядженням на посаду директора КП "Боровичка" призначено Ярчука П.І. та оголошено термін передачі матеріальних цінностей.

Підставою для звільнення з посади ОСОБА_8 в оскаржуваному розпорядженні зазначено :

- систематичне незабезпечення села водою (заяви громадян села письмово, усно);

- систематичну відсутність на роботі,

- за придбання насоса у приватної особи за кошти комунального підприємства,

- за постійне невиконання розпоряджень сільського голови,

- за присвоєння коштів за надані населенню послуги.

Тобто, судом встановлено і випливає із оскаржуваного розпорядження, що сільським головою с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразською Т.Я. у відношенні ОСОБА_8 було застосовано один із заходів стягнення за порушення трудової дисципліни, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України, у вигляді звільнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення.

Водночас наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення. Якщо при виборі заходів дисциплінарного стягнення враховуються наслідки порушення, власник повинен бути готовим до того, щоб довести при розгляді трудового спору наявність шкідливих наслідків та їх причинний зв'язок з допущеним працівником порушенням.

Порушення трудової дисципліни визначається в п. 24 Типових правил як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Із вказаних в розпорядженні підстав застосування до ОСОБА_8 стягнення за порушення трудової дисципліни можна вважати лише систематичну відсутність на роботі та постійне невиконання розпоряджень сільського голови.

Специфікою розгляду даної категорії справ, при звільнені є обов'язок відповідача довести обґрунтованість своїх звинувачень. Відповідач та її представник не надали суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_8 систематично відсутній на роботі та не виконує розпорядження сільського голови. А відтак, відсутні достатні підстави вважати, що в діях чи бездіяльності ОСОБА_8 вбачаються такі порушення трудової дисципліни.

Інші, наведені в оскаржуваному розпорядженні підстави, не можуть свідчити про порушення ОСОБА_8 трудової дисципліни, оскільки носять суто виробничий характер.

Що стосується факту привласнення коштів за надані населенню послуги, то з даного приводу відсутній висновок компетентного органу.

Положеннями ст. 149 КЗпП України встановлено певний порядок звільнення працівника, відповідно до якого, до застосування дисциплінарного стягнення від порушника вимагаються письмові пояснення.

Матеріали справи не містять таких пояснень, відсутні й дані про відмову ОСОБА_8 у наданні пояснень.

Таким чином, відповідачем не був належно дотриманий порядок звільнення працівника, передбачений ст. 149 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника розраховується згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100.

Встановивши, що звільнення позивача відбулося без законних підстав, суд обґрунтовано прийшов до висновку про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта, викладені в апеляційних скаргах, про те, що судом було допущено невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Викладені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг та залишення рішення та додаткове рішення суду у даній справі без змін.

Керуючись ст.ст. 307; 308; 314; 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника сільського голови с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області Збаразької Тетяни Яківни - Добровольського Андрія Володимировича - відхилити, а рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 січня 2015 року та додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :