АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/4264/15-ц Головуючий І інстанції Сенаторов В.М.
Провадження№22ц/790/4913/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», зацікавлені особи: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2, боржники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

6 березня 2015 року ПАТ «Мегабанк» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, в якій просили :

- визнати дії державного виконавця Козлової Т.В. ВДВС Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області в частині накладення арешту на квартиру № 7, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Маршала Жукова, буд. № 5 та належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2010 р. ВП № 18627526;

- скасувати постанову державного виконавця Козлової Т.В. ВДВС Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на квартиру № 7, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Маршала Жукова, буд. № 5 та належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та зняти арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9747051, котрий зареєстровано 20.04.2010 р. на підставі виконавчого листа № 6-50 від 17.02.2010 р. Київського районного суду м. Харкова з квартири № 7, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Маршала Жукова, буд. № 5 та належить на праві ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

В обґрунтування скарги вказували, що між ОСОБА_6 та ВАТ«Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ«Мегабанк» був укладений договір № 21-301П/2006 від 01.03.2006року (надалі за текстом, разом з додатковими угодами до нього - Кредитний договір).

Для забезпечення виконання Боржником зобов'язання по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (надалі - разом Іпотеко давці) укладено іпотечний договір №21-301П/2006-з від 01.03.2006 (надалі, разом з додатковою угодою - іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7, за реєстровим номером 13.

Відповідно до п.1.2 Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира №7 загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Ізюм, вул. Маршала Жукова, будинок №5 (надалі - предмет іпотеки), реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13651184. Предмет іпотеки належить ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, видане ЖРЕП-1 10.08.1999 р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Ізюмським бюро технічної інвентаризації 25.01.2006 року .

Згідно з пунктом 1.4. Іпотечного договору Сторони домовились, що вартість предмета іпотеки становить 53 000,00 грн.

З метою реалізації передбаченого іпотечним договором права Банк отримав 02.03.2015 року Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з однієї з котрих встановив, що відносно, одного з власників іпотечного майна, а саме ОСОБА_3 накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9747051, котрий зареєстровано 20.04.2010 року на підставі виконавчого листа № 6-50 від 17.02.2010 року Київського районного суду м. Харкова, об'єкт обтяження невизначене майно, все майно у межах суми стягнення 48533,05 грн. Стягувачем за зазначеним виконавчим провадженням є ПАТ «МЕГАБАНК».

Наявність зазначеного арешту унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, котрий належить, окрім ОСОБА_3, ще й ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, для задоволення вимог ПАТ «МЕГАБАНК» за кредитним договором № 21-301П/2006 від 01.03.2006 року.

В судовому засіданні заявник доводи скарги підтримав посилаючись на обставини зазначені в скарзі.

Справу розглянуто за відсутності інших учасників процесу повідомлених про час та місце розгляду справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року скаргу ПАТ «МЕГАБАНК» задоволено.

Відділ Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області оскаржив ухвалу в апеляційному порядку. Посилаючись на її незаконність, просить ухвалу суду скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог с 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а згідно із ч. 2 ст. 387 цього Кодексу в разі встановлення обґрунтованості скарги на бездіяльність чи рішення державного виконавця суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до статей 1, 5 Закону № 606-Х1У «Про виконавче провадження», виконавче провадження, - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судовим розглядом встановлено, що 09.04.2010року до відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області надійшла заява ПАТ «Мегабанк» про прийняття до виконання виконавчого листа № 6-50/10/13, виданого Київським районним судом м. Харкова 17 лютого 2010 року, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість в розмірі 34993,17 грн., в якій Банк одночасно з відкриттям виконавчого провадження просив накласти арешт на майно боржників та оголосити заборону на його відчуження.

13.04.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно ОСОБА_3, в тому числі і на предмет іпотеки, квартиру №7 загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, яка розташована за адресою: Харківська обл., м. Ізюм, вул. Маршала Жукова, будинок №5, яка належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що унеможливлює виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, укладеного між Заявником та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом звернення стягнення на заставлене майно та позбавляє права заявника на продаж заставленого майна в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, що порушує права Іпотекодавців та Іпотекодержателя.

В той же час, наявність арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, не забезпечує можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 6-50 від 17.02.2010 року Київського районного суду м. Харкова (оскільки квартира в цілому їй не належить), але унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог за кредитним договором № 21-301П/2006 від 01-03.2006 року.

У відповідності до положень ч. ч. 1,3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставо держателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що державним виконавцем при накладені арешту були порушені вимоги ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, без визначення майна, на котре арешт не розповсюджується, зокрема предмета іпотеки.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали обєктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді