Номер провадження: 22-ц/785/54/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які діють в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договорів дарування недійсними за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року, -

встановила:

21 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, вказуючи, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці, площею 0,049 га за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки придбавався у період шлюбу та за спільні кошти подружжя. 20 серпня 2012 року були укладені договори дарування, якими ОСОБА_3 подарувала неповнолітній ОСОБА_6 вищезазначений житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,049 га за адресою : АДРЕСА_1. ОСОБА_2 вказував, що договір дарування укладено без додержання законодавства внаслідок чого було порушено його майнові права.

Посилаючись на те, що відповідач не отримав належної згоди від позивача на дарування нерухомого майна, що на думку останнього є сумісно нажитим майном подружжя, ОСОБА_2 уточнивши розмір позовних вимог просив суд визнати недійсним договір дарування №902 житлового будинку з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці, площею 0,049 га за адресою: АДРЕСА_1 від 20.08.2012 року та договір дарування №906 земельної ділянки площею 0,049 га за адресою: АДРЕСА_1 від 20.08.2012 року, на якій розташований спірний житловий будинок.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які діють в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договорів дарування недійсними було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,049 га, на якій він розміщається, є особистою приватною власністю відповідачки, а тому на укладення договорів дарування цих об'єктів власності згода позивача не була потрібна.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує і ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Позивач та відповідачка перебували у шлюбі з 20 вересня 1996 по 22 червня 2012 року. У період спільного проживання вони придбали житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1. Земельна ділянка, на якій він розташований, приватизована особисто відповідачкою.

Факт придбання спірного будинку у період шлюбу та на спільні кошти подружжя у спільну сумісну власність підтверджено рішеннями Апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року та 2 лютого 2015 року.

Оспорювані договіри дарування позивачка уклала без згоди позивача всупереч вимогам ст. 65 СК України, з порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача як співвласника спільного майна подружжя.

Як роз'яснено п.18.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК та 377 ЦК України.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочинів встановлені ст. 203 ЦК України, частина перша якої визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного Кодексу України.

Керуючись: п. 2 ч. 1 ст. 307; п. п. 3, 4 ст. 309; 316; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсними договори дарування житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0490 га, на якій він розташований, укладені 20 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, від імені якої як законні представники малолітньої діяли її батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А.Кононенко С.П.Гайворонський

С.М. Сегеда