РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи,

у судове засідання не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Житомирської міської ради,

про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить: встановити юридичний факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 45/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та веранду площею 9,8 кв. м. (літ. «а »).

При цьому посилається на те, що починаючи з 2008 року позивач проживав однією сім'єю з ОСОБА_2, за власні кошти забезпечував ОСОБА_2 одягом, продуктами харчування, побутовими речами, піклувався щодо надання йому медичної допомоги відповідними спеціалістами тощо.

Оскільки згідно з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, пов'язані спільним побутом, та які мають взаємні права та обов'язки, вважає свої стосунки з ОСОБА_2 сімейними.

Крім того зазначив, що відсутні будь-яки правовстановлюючі документи на спадкове майно, що позбавляє його можливості оформити спадщину після померлого.

Сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися.

Представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача надіслав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

У відповідності ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Починаючи з 2008 року позивач проживав в одному будинку з ОСОБА_2, за власні кошти забезпечував ОСОБА_2 одягом, продуктами харчування, побутовими речами, піклувався щодо надання йому медичної допомоги відповідними спеціалістами тощо.

15.03.2014 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копію свідоцтва про смерть. Організація обряду поховання була здійснена позивачем за власні кошти.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, пов'язані спільним побутом, які мають взаємні права та обов'язки.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 носили характер сімейних, зокрема як батька та сина.

Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1264 вказаного кодексу особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, відноситься до 4 -ї черги спадкоємців за законом.

Враховуючи, що інші спадкоємці відсутні, заяв про прийняття спадщини протягом півроку з моменту її відкриття до нотаріуса не надходило, на момент відкриття спадщини із ОСОБА_2 осіб, які б фактично прийняли спадщину, також не встановлено, суд вважає за можливе визнати позивача спадкоємцем четвертої черги.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді 45/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та веранда площею 9,8 кв. м. (літ. «а »).

Разом з тим, документи, які підтверджують право власності (оригінал правовстановлюючого документу) у позивача відсутні, що призведе у подальшому до відмови йому в органах нотаріату в оформленні права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 45/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе захистити права позивача шляхом визнання за ним права власності на 45/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування.

У відповідності із звітом №02-01-2015 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта веранда площею 9,8 кв. м. (літ. «а») відповідає вимогам надійної та безпечної експлуатації.

За таких обставин, задоволенню також підлягають вимоги в частині визнання права власності на веранду площею 9,8 кв. м. (літ. «а »), яка була ще за життя побудована ОСОБА_2 та його рідними.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 45/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та веранду площею 9,8 кв. м. (літ. «а »).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Корицька