Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В. ,

при секретарі - Красилівському В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання кредитного договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 17.07.2008 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит у розмірі 80 000 дол. США зі сплатою 13,4 % річних з терміном остаточного повернення 25 грудня 2017 року.

Посилаючись на те, що договір містить несправедливі та такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, умови, банк неправомірно надав кредитні кошти позивачу в іноземній валюті для розрахунку в національній валюті, а відтак позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір.

Як на підставу для недійсності кредитного договору посилалася на те, що зміст правочину не відповідає положенням ЦК України та інших актів цивільного законодавства, оскільки банк незаконно надав кредитні кошти в іноземній валюті для розрахунку в національній валюті, позивачка не отримувала готівкових коштів в касі банку в іноземній валюті, при укладенні договору позивачка мала намір на отримання кредиту у гривні, а уклала договір в іноземній валюті, що свідчить про його недійсність.

Посилалася також на те, що кредитний договір порушує Закон України «Про захист прав споживачів». Зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів в іноземній валюті є способом зловживання відповідачем правом, оскільки всі ризики знецінення національної валюти відповідач поклав виключно на позивачку. На даний час курс іноземної валюти зріс більш ніж на 50%, а відтак істотно змінилося становище щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Зазначила також підставою недійсності кредитного договору відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії НБУ на використання іноземної валюти.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав. Пояснив, що кредитний договір неправомірно укладено в іноземній валюті, без відповідної ліцензії на здійснення банківських операцій, з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо недопущення дисбалансу прав кредитора та боржника, неправомірно покладено відповідальність за невиконання умов договору лише на позивачку, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Представник ТОВ «Кей-Колект» проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Наголошувала на тому, що позивачка частково погашала заборгованість по договору, погоджувалася з його умовами, однак на певному етапі почала його оскаржувати.

Крім того, зазначила, що 16 грудня 2013 року рішенням Подільського районного суду м.Києва з позивачки стягнуто на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість по кредитному договору, який наразі оскаржується.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2007 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит у розмірі 80000 дол.США зі сплатою 13,4 % річних з терміном остаточного повернення 25 грудня 2017 року.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1.

Умови кредитного договору, процедуру укладення такого договору та дії банку щодо видачі кредиту в іноземній валюті позивачка вважає незаконними та такими, що порушують її права, у зв'язку чим звернулася до суду з даним позовом.

Укладений кредитний договір є двостороннім правочином, укладеним на загальних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживача" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що спірний кредитний договір був підписаний обома сторонами, тобто за правилом ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договорів не висловлювали.

Незважаючи на пояснення представника позивачки, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, встановлено, що позивачка скористалася кредитними коштами, тривалий час погашала кредитну заборгованість, однак через погіршення фінансового становища почала неналежним чином виконувати умови договору.

Позивачка погодилася укласти договір на умовах, визначених у ньому, у тому числі на умовах покладення на неї того обсягу відповідальності за невиконання умов договору, який вона вважає завеликим та несправедливим. Зазначені умови договору не протирічать вимогам закону, їх не можна вважати дискримінаційними, оскільки таким чином фінансова установа, як сторона по договору, захищала свої фінансові ризики.

Позивачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів, які давали б підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами з порушенням вимог, встановлених ст. 203 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має банківську ліцензію та дозвіл на здійснення валютних операцій, а відтак, посилання позивачки на незаконність видачі кредиту у доларах США є безпідставними.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним та визнання неправомірною дій банку, а відтак і про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 256, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 3-14, 60, 88, 213- 215, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволенні її позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. В. Войтенко