АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/244/15 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника ПАТ "Банк Форум" - Білика Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ " Банк Форум" про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ " Банк Форум" про захист прав споживача. Позивач зазначив, що 09 липня 2008 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ним було укладено споживчий кредитний договір №207/08/26 на суму 68000 дол. США на придбання квартири. У зв'язку із істотною зміною курсу валюти протягом 2008-2014 років виникла ймовірність того, що він взагалі не буде спроможним погасити зобов'язання за кредитом. Про таку істотну зміну обставин позичальникові не було відомо при підписанні договору, згоди на це позичальник не давав. Банк знав про такі ризики та розумів їх наслідки, однак не надав відвідної інформації споживачеві та не попередив його про це. За таких обставин, даний договір є таким, що укладений із порушенням прав споживача.

Крім цього, позивач вважає, що вказаний договір укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики. Вважає, що не надавши позивачу доступної інформації про істотну зміну курсу валюти, відповідач навмисно ввів його в оману.

Тому ОСОБА_1 просив суд визнати договір №207/08/26 від 09 липня 2008 року таким, що укладений із порушенням прав споживача, передбаченими п.4 ч.1 ст.4 та п. д) ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»; визнати договір №207/08/26 від 09 липня 2008 року таким, що укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики відповідно до п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про захист прав споживача, визнання кредитного договору таким, що укладений із порушенням прав споживача та із застосуванням нечесної підприємницької практики.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Апелянт зазначив, що суд безпідставно відхилив його доводи про те, що ПАТ " Банк Форум" не надав йому доступної та достовірної інформації про істотну зміну курсу валюти, не попередивши в письмовій формі про усі можливі ризики, тим самим навмисно ввів його в оману. Вважає, що даний договір укладено із застосуванням нечесної підприємницької практики.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

· У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

· Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що у діях Банку відсутні ознаки нечесної підприємницької практики та введення позивача в оману, оскільки ОСОБА_1 на власний розсуд погодився на запропоновану вартість кредиту в сумі 68000 дол. США та суму щомісячного платежу, вважаючи їх прийнятними для себе. Сторони за власним волевиявленням досягли згоди щодо істотних умов Договору. А тому, доводи позивача про те, що кредитний договір №207/08/26 Nv був укладений під впливом омани з боку ПАТ «БАНК ФОРУМ» безпідставні.

· З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

· Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2008 року між АКБ "ФОРУМ Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №207/08/26, згідно п.1.1. якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 68 000 дол. США на придбання двокімнатної квартири, загальною площею 60,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Кредитні кошти надаються строком до 08 липня 2033 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,00 процентів річних.

Пунктом 2.3. Договору (Розділ 2 Загальні умови) передбачено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 227,00 дол. США на відкритий йому позичковий рахунок НОМЕР_1 в ТФ АКБ «Форум». Згідно п.7.2. Договору (Розділ 7 Інші умови) сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати.

· Судова колегія прийшла до висновку, що споживчий кредитний договір відображає повне розуміння сторонами предмету та інших питань, зазначених у цьому Договорі.

Умови кредитування, відповідно до п.2 ст.11 «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього Договору. Особисто позивач в даній справі не оспорює факт підписання Договору на визначених ним умовах та факт отримання кредитних коштів у повному розмірі.

Згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

· В підпункті «д» п.2 ч.2 ст.11 Закону передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням а поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

· Вбачається, що Банком вказані вимоги Закону дотримані, перед укладенням кредитного договору ОСОБА_1 був повідомлений про орієнтовну сукупну вартість кредиту, валюту кредиту, строк, на який надаються кредитні кошти, відсоткову ставку за наданим кредитом, порядком його повернення та сплатою процентів, тощо, про що також свідчить його підпис в Договорі.

· Доводи апелянта про те, що ПАТ " Банк Форум" навмисно ввів його в оману, не надавши йому доступної та достовірної інформації про істотну зміну курсу валюти, не попередивши в письмовій формі про усі можливі ризики і що даний договір укладено із застосуванням нечесної підприємницької практики не грунтується на вимогах закону та не відповідає зібраним по справі доказам.

Покликання позивача на те, що відповідач не повідомив його про валютні ризики, зокрема про істотну зміну курсу долара США, не заслуговують на увагу, оскільки встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют проводиться щоденно Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, у відповідності до ст.36 Закону України «Про Національний банк України», ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», Положення «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів».

Суд першої інстанції правильно зазначив,що Банк не впливає на зміну курсу валют і не може прогнозувати чи встановлювати офіційний курс гривні до іноземних валют, та відповідно нести відповідальність за валютні ризики на які посилається позивач.

· У відповідності до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

· В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що сторони уклали кредитний договір з порушенням вимог чинного законодавства або щодо його форми, що волевиявлення позивача не було вільним і не відповідало його волі, вчиненим під впливом обману. Крім того, позивач, отримавши кредит, використав його за цільовим призначенням, придбавши майно, яке передбачав при укладанні договору.

· Доводи апелянта про те, що Банк використав нечесну підприємницьку практику, що ввела позивача в оману не підтверджуються зібраними по справі доказами.

· Так, нечесна підприємницька практика та обман мають місце тоді, коли Банк за договором умисно спонукає, вчиняє дії чи бездіяльність, на укладення договору на умовах, на які споживач будучи обізнаним, за жодних обставин не погодився. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

· Виходячи з наведених положень Закону та встановлених обставин справи, суд вважає, що у діях Банку відсутні ознаки нечесної підприємницької практики та введення позивача в оману, оскільки ОСОБА_1 на власний розсуд погодився на запропоновану вартість кредиту в сумі 68000 дол. США та суму щомісячного платежу, вважаючи їх прийнятними для себе, сторони за власним волевиявленням досягли згоди щодо істотних умов Договору.

· У відповідності до ст.ст.629, 526 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки сторони за взаємною згодою уклали спірний договір у письмовій формі, визначили суму кредиту та термін його погашення, відповідальність за невиконання зобов'язання, засвідчили своїми підписами та скріпили печаткою, тобто він відповідає вимогам ст.ст.1050, 1054 ЦК України та є законним.

· Виходячи з вищенаведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.304, 307, 308, 311, 312, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

· Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

· Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

·

·

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків