Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/635/15 Головуючий у 1 інстанції: Міросєді А.І.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є мати, а відповідач батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 01 вересня 2014 року їх дочка є студенткою І курсу Костянтинівського вищого професійного училища за спеціальністю перукар-модельєр.

Форма навчання денна. Термін навчання до 24.05.2016 року.

Зазначає, що у зв'язку з навчанням доньки, вона потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Одній утримувати доньку їй важко.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача аліменти на користь дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на її утримання на період навчання у розмірі 1/2 від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою 23 років за умови, що вона продовжує навчання.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дитини в порядку ст.ст. 199,200 СК України з розрахунку 1/6 всіх видів доходів щомісяця, без урахування часу канікул, починаючи з 03 жовтня 2014 року у до закінчення навчання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Костянтинівському вищому професійному училищі, або до досягнення нею 23 років за умови продовження нею навчання.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимого в повному обсязі.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України „Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

В засідання апеляційного суду сторони, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в справі рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик, не з'явилися, надіслали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини і відповідні правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 є студенткою 1 курсу Костянтинівського вищого професійного училища, денної форми навчання за спеціальністю перукар. Період навчання з 01.09.2014р. по 24.05.2016р. ОСОБА_5 отримує стипендію 275 грн.

ОСОБА_3 працює та має заробітну плату, яка за період з травня по вересень 2014р. склала 22377,17грн.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно застосовані наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України ), керуючись вимогами ст. ст. 199, 200 СК України, з урахуванням матеріального становища сторін, наявності у відповідача постійного місця роботи, сталого заробітку, наявності на утриманні малолітньої доньки, потреби у доньки, яка продовжує навчання, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо не визнання відповідачем позову є надуманими і такими, що не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи ( а.с.29- 30) містяться заперечення на позов в якому відповідач просив встановити розмір аліментів менший ніж просила позивачка.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставин наявності на утриманні неповнолітньої доньки та сплату відповідачем кредиту не спростовують висновки рішення суду.

Оскільки наявність на утриманні неповнолітньої доньки та сплата кредиту відповідачем врахована судом першої інстанції належним чином, що і потягло висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: