Справа № 451/1064/13 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/783/4381/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Ковальчук А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про визнання недійсним договору оренди землі,-

встановила:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до СТзОВ "Прогрес", просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Колективним виробничо-комерційним підприємством "Сапсан" та ОСОБА_4 від 07 листопада 2005 року (т. 1 а.с. 2-3).

Вимоги обґрунтовувала тим, що 07 листопада 2005 року між нею та Колективним виробничо-комерційним підприємством "Сапсан", правонаступником якого є СТзОВ "Прогрес", укладено договір оренди землі.

У травні 2013 року позивачу стало відомо, що у зазначеному договорі без її відома та згоди зроблено викреслення у п. 2.3 та дописка у п. 4.1. Однак, наміру укласти договір оренди землі на інших умовах ніж ті, що були первинно зазначені у договорі, позивач не мала, під час укладання договору відповідач ввів її в оману щодо прав та обов'язків сторін договору, і якби вона знала, що договір буде змінений в односторонньому порядку без її згоди, то такий не укладала б.

Зокрема, у п. 2.3 договору закреслено первинно вписану нормативну грошову оцінку, вказано іншу - значно меншу, а у п. 4.1 договору здійснено дописку. Згоди на внесення відповідних записів чи закреслення позивач не давала й відповідно про це їй не було відомо.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року позивача залучено як третю особу до участі в справі за позовом СТзОВ "Прогрес" до відділу Держземагенства у Радехівському районі Львівської області, Реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області, третя особа - Приватне підприємство "Західний Буг".

Під час ознайомлення з матеріалами цієї справи їй стало відомо про зазначені вище виправлення в договорі оренди без її відома та погодження, які не засвідчені її підписом в установленому законом порядку.

Позивач вважає, що внесені зміни в договорі порушують її права, як орендодавця, оскільки наміру укладати договір оренди на інших умовах, ніж ті, які були зазначені у ньому первинно, не мала.

Просила визнати договір оренди землі недійсним.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 07 листопада 2005 року, укладений між ОСОБА_4 та КВКП "Сапсан". Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 квітня 2014 року рішення Радехівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано частково недійсним договір оренди землі від 07 листопада 2005 року, укладений між ОСОБА_4 та КВКП "Сапсан", у частині внесення виправлень і змін у пункти 2.3, 4.1 вказаного договору та визнано укладеними вказані пункти договору у наступній редакції:

2.3. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 10504 грн.;

4.1. Орендна плата нараховується Орендарем та оплачується Орендодавцю в розмірі не меншому 10 (десяти) % від ціни вирощеного врожаю, але не нижче 250 грн. за 1 га. У випадку неврожайних років орендна плата нараховується в розмірі не меншому ніж 250 грн. за 1 га.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача подав заяву про зміну підстави позовних вимог в порядку ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

Покликається на те, що істотні умови договору не відповідали волевиявленню обох сторін на момент його укладення, що свідчить про внесення відповідачем в односторонньому порядку виправлення та дописування на момент реєстрації договору, що, в свою чергу, є підставою для відмови в державній реєстрації договору, а також визнання правочину недійсним (т. 2 а.с. 116-118).

Оскаржуваним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 07 листопада 2005 року, який укладений між ОСОБА_4 та Колективним виробничо-комерційним підприємством "Сапсан".

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (юридична адреса с. Стремільче, вул. Центральна, 8 Радехівського району Львівської області, ЄДРПОУ № 03762555) в користь ОСОБА_4 (жительки с. Стремільче, Радехівського району, Львівської області) - 229 гривень 40 копійок судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник відповідача СТзОВ «Прогрес», з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає, що суд не з»ясував усіх обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, а також зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що редакція спірного договору була погоджена обома його сторонами, а зміни до нього вчинялись за згодою сторін безпосередньо в момент укладення договору, три примірники договору були ідентичними, а в подальшому зареєстровані у відділі Держземагенства Радехівського району.

Вважає, що нормативна грошова оцінка не виступала істотною умовою договору і не була обов'язковою для встановлення, оскільки передана за договором оренди землі земельна ділянка не належить до земельні ні державної, ні комунальної власності.

Представник відповідача покликався на ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" та п. 8 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 25.12.1998 року, у яких міститься вичерпний перелік істотних умов договору оренди землі, серед яких відсутня нормативна грошова оцінка.

Також, судом першої інстанції порушено вимоги ст. 213 ЦПК України, оскільки в рішенні відсутня належна мотивація задоволення позову, а також обставини досліджені в судовому засіданні неповно, вибірково, при цьому відповідачу не надано можливості реалізувати права, передбачені ст. 27 ЦПК України.

Просить скасувати рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення представника позивача на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що на час підписання (вчинення) договору оренди воля орендодавця та орендаря відповідали їх внутрішній волі, а на момент укладення договору (реєстрація) така воля не відповідача орендодавцю, а договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а відтак суд вважав, що є всі підстави для визнання недійсним договору в цілому.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 1,3280 га, яка розташована на території Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області (т. 1 а.с. 80).

07 листопада 2005 року між КВКП «Сапсан» та ОСОБА_4 підписано договір оренди землі строком на 15 років (т. 1, а.с.76-78).

За умовами вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну сільськогосподарського призначення, площею 1,3280 га., яка розташована на території Сільської ради с. Стремільче, Радехівського району, Львівської області.

Факт укладення вказаного договору підтверджується актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) (т. 1, а.с. 78).

Вказаний договір оренди зареєстрований 16.12.2005 року у Радехівському відділі регіональної філії центру державного земельного кадастру.

Правонаступником реорганізованого КВКП «Сапсан» є СТзОВ «Прогрес» (т. 1 а.с. 11-14).

Суд першої інстанції при огляді спірного договору у кількох примірниках наданих позивачем, Держземагенством та представником відповідача встановив, що після підписання такого договору сторонами 07.11.2005 року та до його реєстрації 16 грудня 2005 року орендарем в односторонньому порядку, без згоди орендодавця внесено зміни в спірний договір шляхом закреслення та дописування у п. 2.2 договору інформації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, а п. 4.1 договору доповнено словами і цифрами «умовних за весь пай 457,50 гривень».

В свою чергу, правова позиція щодо визначення моменту укладення договору оренди землі викладена у постанові Верховного Суду України № 6-612цс13 від 19.02.2014 року, висновок якого, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд України звернув увагу, що відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності (відповідно до пункту 15 оспорюваного договору оренди, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації).

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

У справі, що переглядається ОСОБА_4 та КВКП "Сапсан", правонаступником якого є ТзОВ "Прогрес", дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 07 листопада 2005 року договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є дата державної реєстрації (16 грудня 2005 року) є помилковим, оскільки відповідно до зазначених положень договорів оренди та Закону України "Про оренду землі" в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Відтак, прийшовши до висновку, що на час підписання договору оренди волевиявлення орендодавця та орендаря відповідало їх внутрішній волі, у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання недійсним оскаржуваного договору оренди землі від 07.11.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та КВКП "Сапсан".

В свою чергу, суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що в оскаржуваному пункті 4.1. договору оренди землі передбачено орендну плату у випадку неврожайних років у розмірі 250 грн. за 1 га., а дописана від руки сума 457 грн. - це орендна плата за весь пай, розмір якого 1,3280 га (250 х 1,3280га = 332 грн.). Таким чином, є недоведеною обставина, що внаслідок внесення змін у п. 4.1. договору у виді дописки щодо загального розміру платежу за весь пай, відбулася зміна істотної умови договору та порушені права орендодавця щодо отримання плати за землю у меншому від обумовленого в договорі розмірі.

Оскільки обставини, за наявності яких правочин підлягає визнанню недійсним, не встановлені, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми статей 203,215 ЦК України, у зв"язку із чим оскаржуване рішення необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" - задовольнити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Колективним виробничо-комерційним підприємством "Сапсан" та ОСОБА_4 від 07 листопада 2005 року - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин