Номер провадження: 22-ц/785/5201/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- ОСОБА_2

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2015 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредитування,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-4), в якому просив стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.12.2006 року в розмірі 30 109,74 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року становить 474 215,97 грн., з яких: 28 354,82 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року становить 446 576,70 грн. кредитна заборговність; 1 754,92 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року становить 27 639,27 грн. заборгованість по процентам; 3 014,13 грн. заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обгрунтовував тим, що відповідачка не виконала прийняті на себе зобовязання по кредитному договору, внаслідок чого у неї виникла перед банком заборгованість у розмірі зазначеному вище. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Як зазначено в рішенні суду, представник позивача в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася без поважних на те причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 446 576,70 гривень, за процентами в розмірі 27 639,27 гривень, за пенею в розмірі 3 014,13 гривень, судові витрати 3 654,00 гривень.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2015 року, в якій просить скасувати заочне рішення суду від 11.03.2015 року та ухвалити нове рішення про відмову від позову, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є неправомірним та необгрунтованим.

Позивачем рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник відповідачки підтримала апеляційну скаргу. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006 року АКІБ «УкрСиббанк», який в наступному змінив назву на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 34 000 доларів США, строком користування до 22.12.2027 року. Відповідач в свою чергу отримавши грошові кошти у розмірі зазначеному вище, прийняла на себе зобовязання повернути кредит та сплатити проценти за його користування в розмірі 9,5% річних.

Відповідно до п. 5.8 кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та неустойку.

Зазначені умови кредитного договору відповідачем належним чином виконані не були, внаслідок чого перед банком за договором кредитування станом на 09.01.2015 року виникла заборгованість в розмірі 30 109,74 доларів США, що є еквівалентом 474 215,97 гривень, яка складається: з заборгованості за основним та простроченим кредитом в розмірі 446 576,70 гривень, заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 27 639,27 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 167,51 гривень та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 1 846,62 гривень.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 549, ст. 1054 ЦК України, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з встановленого у судовому засіданні неналежного виконання відповідачем кредитних зобовязань, суд першої інстанції дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем по справі предявлені позовні вимоги не спростовані та з цього приводу не надано суду жодного належного та допустимого доказу.

За таких обставин, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши позовні вимоги позивача.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи, наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та ОСОБА_3 22.12.2006 року укладено кредитний договір № 0 (а. с. 5-11), відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 34 000 дол. США, вказана сума кредиту дорівнювала 171 700 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору, терміном з 22.12.2006 року по 22.12.2027 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 9,5% річних.

В подальшому між сторонами кредитного договору були укладені додаткові угоди від 22.01.2010 року (а. с. 17) та від 09.03.2011 року (а. с. 18), відповідно до яких змінювалися розміри процентних ставок за кредитом в певні періоди та розміри ануїтетних платежів.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, видавши ОСОБА_3 обумовлену зазначеним кредитним договорам суму кредиту, що підтверджується частковим погашенням кредиту ОСОБА_3, що нею не заперечується.

Станом на 09.01.2015 року, у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачкою ОСОБА_3, заборгованість за вказаним кредитним договором складає 30 109,74 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року становить 474 215,97 грн., з яких: 28 354,82 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року становить 446 576,70 грн. кредитна заборгованість; 1 754,92 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року становить 27 639,27 грн. заборгованість по процентам; 3 014,13 грн. заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів (а. с. 19-29).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 5.8. кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів.

Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу не доведення факту отримання відповідачкою кредитних коштів обумовлених договором кредиту, судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, ці доводи спростовуються частковим погашенням кредиту ОСОБА_3 відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 19-29), що нею не заперечується.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що відсутні докази отримання відповідачкою кредитних коштів саме в іноземній валюті.

Оскільки, ці доводи спростовуються самою апеляційною скаргою, в якій відповідачка вказує, що з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року та заборони надання споживчих кредитів в іноземній валюті, заборгованість відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.12.2006 року мала бути перерахована за офіційним курсом НБУ у гривню для подальшого врегулювання кредитних правовідносин.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо укладення договору споживчого кредиту в іноземній валюті, оскільки відповідно до матеріалів справи відповідачкою сам договір не оспорюється, позовні вимоги відповідачкою про визнання кредитного договору недійсним чи частково недійсним не заявлялися.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що заборгованість відповідачки визначена за курсом НБУ до долара США на час предявлення позову, який є значно вищим за офіційний курс, що діяв на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року, а тому висновки суду про стягнення заборгованості за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року на думку відповідачки є неправомірними та необгрунтованими.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, враховуючи викладене, надані докази, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2015 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредитування залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_4

ОСОБА_2