Справа № 459/4348/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/630/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника відповідача Тодоровича О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Червонограді на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я при виконанні трудових обов"язків внаслідок професійних захворювань,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Червонограді Львівської області на користь ОСОБА_3 9000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я при виконанні трудових обов"язків внаслідок професійних захворювань.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржило ВВДФССНВВ у м. Червонограді в особі начальника Р.Сташкевич. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що позивач не довів суду факту завдання йому моральної шкоди та не представив жодних доказів на підтвердження такої. Крім цього, судом при ухваленні рішення не враховано п.1 "е" ст.21, ч.3 ст.28, п.3 ст.34 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", якими встановлено, що Фонд зобов"язаний відшкодувати грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому у вигляді страхової виплати за наявності відповідного висновку медичних органів. Суд ухвалив рішення без врахування вищенаведених вимог закону, які діяли на час встановлення вперше відсотків працездатності та без жодних підтверджуючих доказів факту моральних страждань позивача. У рішенні не враховано тих обставин, що позивач втратив працездатність частково та йому протипоказана робота в умовах дії пилу та тяжка фізична праця, а відтак він може працювати в інших умовах праці та виконувати домашню роботу не пов"язану з дією пилу. Задовольняючи позов суд взяв до уваги твердження позивача про неможливість виконання домашніх робіт, однак не врахував, що відповідно до трудової книжки позивач надалі був працевлаштований та працював до 31.03.2013 року на посаді слюсаря-ремонтника, яка також потребує фізичних зусиль. Позивач неодноразово проходив медичні огляди та допускався до роботи. Апелянт звертає увагу суду, що довідка МСЕК про відсоток стійкої втрати працездатності є підставою для розрахунку та відшкодування матеріальної шкоди і аж ніяк не свідчить про глибину і довготривалість страждань, порушення життєвих зв"язків та неможливість виконувати домашню роботу. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Тодоровича О.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач з 1971 року по 2013 рік працював на підприємствах ДП "Львіввугілля" (а.с.7-13).

Актом розслідування професійного хронічного захворювання від 26 листопада 2004 року встановлено, що позивач отримав професійне захворювання внаслідок шкідливих умов праці протягом 17 років (а.с.19-20).

Згідно з копіями медичних документів, позивач звертався у медичні установи з приводу захворювань, що виникли внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці(а.с.24-46а).

Відповідно до довідки 136323 Серія ЛВА-1 ОСОБА_3, який вперше був оглянутий Обласною МСЕК №3 26.01.2005 року, визначено ІІІ групу інвалідності та встановлено 45% втрати професійної працездатності безтерміново. (а.с.22-23).

Відповідно до ст. ст. 1, 3, 21, 43, 46 Конституції України, Україна, як соціальна держава, зміст і спрямованість якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Право на соціальний захист гарантується, зокрема, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Згідно п. п. "є" п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено надання позивачу соціальних послуг і виплат, у тому числі відшкодування моральної шкоди при наявності факту її заподіяння потерпілому.

Згідно із ч.4 ст. 14 ЗУ "Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою.

Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року регламентовано, що громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що шкоду здоров'ю позивача було завдано в результаті його роботи в шкідливих умовах праці на протязі 17 років, де він втратив 45 % професійної працездатності. Дані обставини призвели до втрати ним нормальних життєвих зв'язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, чим і заподіяно моральну шкоду.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, положень ст. 23 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" висновки суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди в повній мірі відповідають обставинам справи і є обґрунтованими.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів факту заподіяння моральної шкоди, оскільки матеріали справи містять ряд доказів, які підтверджують погіршення стану здоров"я позивача, підтвердження про втрату професійної працездатності, що свідчить про те, що позивач внаслідок хвороб, які в нього виникли в результаті шкідливих умов праці, терпить фізичний біль, а відтак переживає моральні страждання.

Твердження апелянта про те, що позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, а тому він може працювати в інших умовах, що ним і було зроблено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки моральна шкода відшкодовується одноразово за втрату позивачем працездатності саме через шкідливі умови праці.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Червонограді відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Мікуш Ю.Р.

Судді: Ніткевич А.В.

Павлишин О.Ф.