Справа № 509/1305/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Мажар А.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третьої особи Овідіопольської РДА Лисиці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_7

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_8, ОСОБА_5,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Державної міграційної служби Овідіопольського районного сектору,

Відділ усиновлення, опіки, піклування та розвитку сімейних форм виховання Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області,

про виселення та скасування реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Державної міграційної служби Овідіопольського районного сектору, Відділ усиновлення, опіки, піклування та розвитку сімейних форм виховання Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про виселення та скасування реєстрації.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.03.2015 року провадження у справі відкрито.

19.05.2015 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_7

звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Державної міграційної служби Овідіопольського районного сектору, Відділ усиновлення, опіки, піклування та розвитку сімейних форм виховання Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про виселення та скасування реєстрації.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.05.2015 року до участі в справі в якості співвідповідачів притягнуто ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_9, 1939 року народження, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку з господарчими спорудами АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_9 (спадкодавцю), на підставі свідоцтва на право приватної власності від 10.04.2000 року № 560. Рішенням виконкому Прилимаської сільської ради № 235 від 30.11.2006 року перенумеровано будинок з № 22 на № 50. Рішенням Овідіопольського районного суду № 509/5560/13-ц від 18.12.2013 року за позивачем визнано право на вищевказану спадщину, яке він зареєстрував 09.01.2014 року за реєстровим № 4270659. На теперішній час відповідачі та члени їх сім'ї в добровільному порядку не виселились з вищезазначеного будинку, їх проживання у будинку перешкоджає позивачу користуватись належним їм майном. Позивач не проживав фактично у вищезазначеного будинку, що підтверджується актом від 07.05.2014 року та довідкою Прилиманської сільської ради № 1339 від 05.05.2014 року, тоді як відповідачі та члени їх родини безпідставно користуючись будинком створили борги за спожити енергоносії та інші супутні експлуатації будинку витрати, що підтверджується судовим наказом від 03.02.2014 року Овідіопольського районного суду по справі № 509/395/14-ц, довідкою Овідіопольського РЄС від 06.05.2014 року № 1321, довідкою Прилиманської сільської ради № 1331 від 05.05.2014 року, довідкою КП "Струмок" № 41 від 08.05.2014 року. Таким чином відповідачі, які вселилися у будинок як члени сім'ї колишнього власника зазначеного житла, перешкоджають у здійсненні права власності на належне йому нерухоме майно. Відповідачі проживають у будинку з дозволу попереднього власника ОСОБА_9. Припинення права ОСОБА_9 на будинок за відсутності відповідного договору з новим власником - ОСОБА_11 припиняє й право членів його сім'ї на користування цим житлом. Враховуючи вищевикладене з посиланням на ст.ст.150,156 ЖК України, ст.ст.383, 391, 405 ЦК України він просить суд скасувати реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та членів їх родин з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просить суд в його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просить суд в його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, просить суд в його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, просить суд в його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник третьої особи Овідіопольської РДА Лисиця А.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, просить суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Овідіопольського РС ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно наданої копії витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2014 року, рішенням Овідіопольського районного суду № 509/5560/13-ц від 18.12.2013 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок з господарчими спорудами АДРЕСА_1, яке він зареєстрував 09.01.2014 року за реєстровим № 4270659.

Відповідачі були зареєстрований у цьому будинку з дозволу його попереднього власника ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Без огляду на зміну власника відповідачі до цього часу залишаються бути зареєстрованим у зазначеному будинку, як за місцем свого проживання.

Добровільно знятись з реєстрації та виселитеся з будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідачі відмовляються, здійснюють господарські роботи на території присадибної ділянки та використовують його на свій розсуд, чим чинять перешкоди позивачу у користуванні житловим будинком та надвірними спорудами.

Позивач та члени його родини, в тому числі його малолітня дитина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані але не мешкають за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, підставою для збереження права проживання в такому випадку є набуття самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст.810 ЦК України, ст.ст.61, 64 ЖК України.

Судом встановлена відсутність існування договорів найма житлового приміщення відповідачів з позивачем, або існування сервітутних обмежень гарантуючих мешкання відповідачів у належному позивачу будинку.

Згідно з правовою позицією, яку висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 16 січня 2012 року щодо перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

Згідно з ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу.

Частиною першої ст.316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). При цьому згідно з ст.346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі смерті власника.

Підсумовуючи викладене, чинним законодавством України не передбачено перехід обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом за будь-якими особами у випадку зміни власника.Виникнення права таких осіб на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право цих осіб на користування цим будинком.

Таким чином, з урахуванням відсутності у відповідачів самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо), позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 210, 214-215 ЦПК України, ст.ст.16, 316, 317, 346, 379, 382, 383, 386, 391, 405, 810 ЦК України, ст.ст.61, 64, 150, 156 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та членів їх родин з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі до Овідіопольського районного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: А. І. Бочаров