АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1837/15
Категорія : про знесення самочинно
збудованих приміщень Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Кукліної Н.О.,

Пономаренко Ю.А.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 19 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Харківська міська рада, про знесення самочинно збудованих приміщень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5., третя особа Харківська міська рада, про знесення самочинно збудованих приміщень в домоволодінні по АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилались на те, що кожному з них та відповідачу належить по 1/3 частині житлового будинку та те, що відповідачем самочинно добудовано у житловому будинку масандра, літер "Ам", прибудову літер "А2", літня кухня "Г", сарай "Д".

Зазначивши, що самочинне будівництво перешкоджає їм здійснити поділ часток будинку в натурі та встановити порядок користування земельною ділянкою, а відповідач відмовляється оформити це будівництво, позивачі просили суд зобов'язати відповідача на підставах ч.4 ст.376 ЦК України, знести самочинне збудовані мансарду, прибудову до будинку, літню кухню та сарай.

Відповідач заперечувала проти позову, просила суд у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що здійснювала таке будівництво ОСОБА_4 й була притягнуто за відповідальність постановою інспекції ДАБК у Харківській області у лютому 2013 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 19 січня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, новим рішенням позов, як підставний та обґрунтований, задовольнити з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального права при розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно положень ст..308 ЦПК України, вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення районного суду залишити без зміни, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі.

Судом, згідно наданих доказів встановлено та не оспорюється по справі, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить сторонам на праві власності по 1/3 частині кожному та те,що на земельній ділянці самочинно збудовані літня кухня, сарай, у житловому будинку літер "А1" надбудована мансарда літер "Ам",з переплануванням приміщень будинку із зміною їх цільового призначення та прибудоване літер "а2".

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 12 березня 2014 року позивачам відмовлено у позові до ОСОБА_5. про виділ їх часток будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, з підстав наявності самочинного будівництва на земельній ділянці та надбудови, які не прийняті до експлуатації.

Крім того із технічного паспорту на житловий будинок літер "А1" вбачається, що станом на березень 2013 року у будинку здійснено самочинно перепланування приміщень для використання самочинної мансарди та згідно постанови інспекції ДАБК у Харківській області позивач ОСОБА_3 у лютому 2011 року за самочинне будівництво притягнуто до адміністративно відповідальності за ст..97 КУпАП.

За таких обставин, відмовляючи у позові про зобов'язання відповідача знеси самочинне будівництво суд, відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦК України, з урахуванням чинності постанови про притягнення саме позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за таке самочинне будівництво, що за ч.4 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, дійшов правильного висновку по відсутність підстав для накладання на відповідача обов'язку про знесення самочинних об'єктів нерухомості та відновлення попереднього стану домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що саме через те, що намагалось оформити документи на самовільне будівництво, в тому числі в інтересах доньки, була притягнута до адміністративної відповідальності , а також те, що вона, як співвласник будинку має право вимагати усунення будь-яких порушень у праві користування і розпорядження об'єктами нерухомого майна, в даному випадку лише шляхом знесення самочинного будівництва, колегія, з урахуванням встановленних судом обставин, які по суті нею не оспорюються, вважає ці доводи такими, що не спростовують правильності висновку суду, оскільки сторони у відповідності до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюють за їхньою згодою і кожен з них має право самостійно розпоряджатися своєю часткою та за нормою ч.2 ст.386 цього Кодексу звертатися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право та вимагати усунення перешкод у користування власності,що перебуває за межами заявлених по справі вимог.

Рішення , ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права , підстави до його скасування, задоволення апеляційної скарги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді