АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/481/15 Головуючий у І інстанції Гаврилов Д.В.
Категорія 20 Доповідач: Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 23 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 08 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2014 року позивачка звернулася з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності від 17 квітня 2003 року їй та її сину ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, у листопаді 2011 року їй стало відомо, що 20 грудня 2010 року її син уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу 1/2 частини вказаної квартири. Оскільки своєї згоди на розпорядження спільним сумісним майном вона не надавала, у позові просила визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 20 грудня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_6, недійсним.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 08 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено, ухвалено визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 20 грудня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може мати більшу або меншу частку в приватизованому житлі, а тому частка кожного є рівною, за витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Херсонським державним бюро технічної інвентаризації від 23 вересня 2010 року, квартира перебувала у спільній частковій, а не сумісній власності, про відчуження частини квартири ОСОБА_4 була повідомлена, однак своїм переважним правом покупця не скористалася.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився повторно при належному повідомленні, представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 вважала скаргу такою, що задоволенню не підлягає, пояснила, що її довірителька не знала про спірний договір купівлі-продажу, ніяких повідомлень про нього не отримувала.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи за свідоцтвом про право власності від 17 квітня 2003 року власниками квартири АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 28 липня 2003 року таке право було зареєстровано Херсонським державним бюро технічної інвентаризації з формою власності приватною спільною сумісною, проте усупереч цьому із зазначенням часток сторін по 1/2, що суперечить даній формі власності, правовстановлюючому документу на квартиру, визначення часток у спільній сумісній власності не входить до повноважень даного органу, а тому не може прийматися до уваги, разом з тим 20 грудня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у нотаріальній формі було укладено спірний договір купівлі-продажу 1/2 частини вказаної квартири (а.с. 6-10).

За ч. ч. 2, 4 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Ст. 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 цього Кодексу, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу.

Оскільки за умовами спірного договору одним із співвласників було відчужено частину квартири, яка не перебуває у спільній частковій власності, а є спільною сумісною власністю, без згоди іншого співвласника, тобто без необхідних повноважень, суд першої інстанції прийшов до підставного висновку про порушення права позивачки як співвласника квартири та задовольнив вимоги позову.

Апеляційна скарга приведеного висновку не спростовує та не містить обґрунтованих посилань на обставини чи норми матеріального права, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, тому колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _