провадження 2/331/156/15
справа 331/8986/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Жовнерчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку «Дубовий Гай» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист ділової репутації юридичної особи, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що звертається з даним позовом з метою захисту своїх немайнових прав, які були порушені шляхом розповсюдження (надрукування) негативної недостовірної інформації про позивача 25 вересня 2014 року у випуску всеукраїнського тижневика «Суббота плюс» (реєстраційне свідоцтво серії КВ № 8663 від 21 квітня 2004 року) НОМЕР_1 на стр. 13 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», чим було завдано шкоди його честі, гідності та ділової репутації.

В зазначеній статті розповсюджена наступна недостовірна та негативна інформація, а саме:

«В «Дубовую рощу» недавно дали 90 тисяч гривен на ремонт сцени, - говорит ОСОБА_7. - А что там сделали на зти деньги? Две доски прибили и покрасили. Кроме зтого предриятию перечислили на празднование Дня маслениці 150 тисяч бюджетних гривен»

ОСОБА_5 вважає, що у 2014 році КП «ЦПКВ «Дубовий Гай» на проведення свята «Масляна» було отримано 240 000,00 грн., з яких - 150 000,00 бюджетних коштів.

Зазначена інформація була викладена ОСОБА_4 у випуску всеукраїнського тижневика «Суббота плюс» на стор. 13 без перевірки фактів, які були отримані ОСОБА_5

Вищевказана інформація, що порушує немайнові права позивача, була опублікована у друкованому засобі масової інформації та у мережі Інтернет, тобто повідомлена широкому колу осіб різноманітними методами.

Зазначена інформація є негативною та недостовірною та принижує ділову репутацію позивача.

Вона не підтверджується жодними доказами, не має статуту офіційної, не підтверджена жодним органом державної влади України, в тому числі, обвинувальним вироком суду чи судовим рішенням у цивільній справі.

Згідно договору № 07/14 - х від 27.02.2014 року, сума коштів, яка була отримана позивачем проведення свята «Масляна» в 2014 році становить 138 023, 10 коп., з яких:

- на влаштування огородження естрадного майданчику виділено: 29 940,70 грн. - ця сума є коштами, які отримані за рахунок прибутку, одержаного від фінансово - господарської діяльності КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство», отже ці кошти не є бюджетними. Всі роботи в рамках проведення святкування «Масляна» виконані в повній мірі та оформлені документально відповідно до норм чинного законодавства, а надлишок суми було повернуто на рахунок КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство» на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 358 (814) від 26.09.2014 р.

Звинувачення ОСОБА_5 щодо неефективного використання коштів, які були перераховані КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство» на рахунок КП «Дубовий Гай» негативно впливає на діяльність позивача, тому що створює у мешканців м. Запоріжжя несприятливий імідж позивача.

Окрім неправдивості поширеної відповідачами інформації, вказана інформація і за своєю формою та змістом носить образливий, негативно - звинувачувальний характер, тому, окрім іншого принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, яка становить для підприємства дуже велике значення. Така поширена відповідачами інформація має суттєве значення для подальшого розвитку та діяльності позивача.

Поширена відповідачами про позивача інформація підлягає спростуванню, оскільки з огляду на характер публікаціє вона подана не у формі оціночних суджень, а у формі фактичних даних та конкретних цифр.

Розповсюджена відповідачами інформація через засоби масової інформації не відповідає дійсності і принижує ділову репутацію, негативно впливає на діяльність позивача, чим спричиняє позивачу моральну шкоду.

Починаючи з січня 2014 року, після зміни керівництва позивачем була прийнята стратегія на формування позитивного іміджу Центрального парку культури та відпочинку «Дубовий Гай», за цей час підприємством разом з громадськістю міста було проведено більше ніж 50 заходів, в яких прийняли участь декілька десятків тисяч городян м. Запоріжжя.

Результатом реалізації даної стратегії стало збільшення довіри до позивача, а, як наслідок, збільшилася кількість відвідувачів - споживачів послуг парку, що призвело до росту доходу на 29,6 % за І півріччя 2014 році порівняно з аналогічним періодом у 2013 році.

В результаті поширення відповідачами широкому колу осіб недостовірної інформації про діяльність позивача, які порочать та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, йому було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню одночасно із спростуванням поширеної інформації.

Моральну шкоду позивач оцінив у 80 000 грн.

Позивач просить суд визнати недостовірною інформацію та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку «Дубовий Гай» наступну негативну інформацію, розповсюджену (надруковану) у всеукраїнському тижневику «Суббота плюс» НОМЕР_1 на стор. 13 в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: «в Дубовую рощу» недавно дали 90 тисяч гривен на ремонт сцени, - говорит ОСОБА_7. - А что там сделали на зти деньги? Две доски прибили и покрасили. Кроме зтого предприятию перечислили на празднование Дня масленеци 150 тисяч бюджетних гривен».

Зобов'язати відповідачів у найближчому номері всеукраїнського щотижневика «Суббота плюс», який вийде після набрання законної сили рішення по справі, спростувати недостовірну інформацію, надруковану на сторінці 13 у випуску всеукраїнського тижневика «Суббота плюс» НОМЕР_1 в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», а сааме «в Дубовую рощу» недавно дали 90 тисяч гривен на ремонт сцени, - говорит ОСОБА_7. - А что там сделали на зти деньги? Две доски прибили и покрасили. Кроме зтого предприятию перечислили на празднование Дня масленеци 150 тисяч бюджетних гривен» шляхом розміщення на першій (титульній) сторінці найближчого після набрання законної сили рішення суду, випуску всеукраїнського тижневика «Суббота плюс», резолютивної частини рішення по справі, в обсягах та шрифтами, що відповідають обсягам та шрифтам статті, яка містить недостовірну інформацію. Текст спростування не повинен містити будь-чиїх зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок.

Зобов'язати ОСОБА_5 публічно вибачитись переді директором та працівниками комунального підприємства «ЦПКВ Дубовий Гай».

Стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 80 000,00 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди і 1 600 грн. судового збору.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали.

Представник ТОВ «Медіакомпанія «Слово» проти позову заперечує, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позивач не наводить жодного доказу того, що його особисте немайнове благо у вигляді ділової репутації зазнало будь-якої шкоди.

Газета не розповсюджувала інформацію, про яку зазначає позивач, як факт, а лише повідомила про те, що ОСОБА_5 має певну думку, яка і була викладена з визначенням прямої мови.

Відповідно, оскільки ОСОБА_5 дійсно повідомляла журналісту таку думку, жодної недостовірної інформації розповсюджено не було.

Журналіст не зобов'язаний законодавством перевіряти пряму мову осіб, які надають відповіді на питання журналістів.

Висловлюючи свою думку, особа повинна уникати брутальної, неетичної, принизливої форми подачі інформації, але все ж може її висловлювати в інтересах суспільства, навіть якщо з такою оцінкою подій не погоджується позивач.

Оскільки питання витрачення міських коштів є суспільно важливою інформацією, її висвітлення є правомірним засобом реалізації права свободи думки і слова.

Позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 80000 грн., обґрунтовуючи це тим, що позивач, як юридична особа, зазнав шкоди ділової репутації.

При цьому, позивач не надає жодного доказу того, що такі втрати дійсно мали місце.

Відповідачу незрозуміло, чому позивач вимагає стягнення моральної шкоди та судових витрат з видавців газети. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

Отже, видавці друкованого засобу масової інформації, якими є ТОВ «Медіакомпанія слово» та ФОП ОСОБА_1 не можуть бути відповідачами та нести відповідальність, оскільки вони не впливають на зміст інформації, що публікується.

У судовому засіданні представник також пояснив, що честь і гідність юридичної особи не можуть бути опорочені, доказів порушення ділової репутації позивачем суду не надано, зобов»язання публічно вибачитись не є способом захисту порушеного права, моральна шкода не доказана.

ОСОБА_5 і її представник проти позову заперечують, надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що 09 вересня 2014р. ОСОБА_5, депутат Запорізької міської ради шостого скликання, направила депутатський запит за № 04 на адресу директора КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" ОСОБА_8. В депутатському запиті просила надати наступну інформацію:

Скільки фактично бюджетних грошових коштів надійшло за період з 2013 по 2014 господарські роки (в т.ч. на ремонт КП "ЦПКіВ"Дубовий гай", а саме сцени)?

Скільки фактично бюджетних грошових коштів надійшло на рахунок КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" у 2014 господарському році на святкування "Масляниці"?

Якої марки та фактичної вартості був переданий автомобіль у господарське користування КП "ЦПКіВ "Дубовий гай" у 2014 господарському році?

Інформація, яка запитувалася (враховуючи умови нестабільної політичної та соціальної ситуації) була суспільно значимою, тобто вона була предметом громадського інтересу і громадськість мала право знати цю інформацію. Окрім того, КП «Центральний парк культури та відпочинку «Дубовий Гай» є юридичною особою публічного права, а директор зазначеного комунального підприємства є публічною особою, так як користується державними ресурсами та відіграє певну роль у суспільному житті, у зв'язку з чим, такі особи підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої громадської критики з приводу того, як вони виконують або виконували свої функції. При цьому, зазначені особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Відповіді на свій запит ОСОБА_5 не отримала.

Користуючись правом депутата, ОСОБА_5 в НОМЕР_1 від 25 вересня - 20 жовтня 2014р. друкованому виданню "Субота плюс" дала інтерв'ю (стор. 13), де зазначила, що їй стало відомо від виборців, що КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" було виділено 150 тис. грн. на святкування "Масляниці", 90 тис. грн. на ремонт сцени, а також її проінформували виборці, що на баланс КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" передано новий легковий автомобіль, хоч рух по вказаному вище парку заборонено. Враховуючи скудність бюджету, політичну та соціальну обстановку, відповідачка, як депутат міської ради, відправила директору КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" депутатський запит за № 04 від 09.09.2014р., щоб підтвердити доцільність виділення цих коштів, про що і було зазначено у статті.

Мовна конструкція висловлювання ОСОБА_5 не є стверджувальною, а лише оціночним судженням тих фактів, які їй як депутату стали відомими та у зв'язку з якими вона повідомила громадськість про реалізацію свого права запитувати відповідну інформацію та отримувати у встановлений строк відповідь. А слова у статті «дві дошки прибили та пофарбували» носять характер гіперболічного мовного засобу. Оскільки, позивач є юридичною особою, порушити честь та гідність такої особи неможливо. Що стосується ділової репутації, то інтерв'ю ОСОБА_5 не стосувалося підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності позивача, а мова йшла виключно про діяльність місцевої влади щодо виділення коштів позивачу при недостатності коштів в бюджеті на реалізацію дійсно соціально важливих питань міста. Щодо обсягу виконаних робіт - це виключно судження ОСОБА_5 щодо робіт, виконаних напередодні свята «Масляниці». В усних поясненнях ОСОБА_5 і її представник посилались на письмові заперечення.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з»явились, хоча належним чином були сповіщені про судове засідання, про що свідчать поштові повідомлення, причину неявки суду не повідомили, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернулись, заперечень на позов не надали.

Сторони не заперечують розглядати справу у відсутності зазначених відповідачів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

судом встановлено, що 25 вересня 2014 року у випуску всеукраїнського тижневика «Суббота плюс» НОМЕР_1 на стор. 13 була опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В зазначеній статті є такий текст:

«В «Дубовую рощу» недавно дали 90 тисяч гривен на ремонт сцени, - говорит ОСОБА_7. - А что там сделали на зти деньги? Две доски прибили и покрасили. Кроме зтого предриятию перечислили на празднование Дня маслениці 150 тисяч бюджетних гривен».

Зазначена інформація, на думку позивача, є негативною та недостовірною і опублікування статті завдало шкоди честі, гідності та ділової репутації позивача.

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежено законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушення чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя ( ст.. 34 Конституції України)

Згідно зі ст.. 47-1 Закону України « Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Особа звільняється від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно значимою.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів .

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлювання своєї думки в процесі обговорення питань, що становить громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втручатись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статі 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст.. 10 Конвенції і практики її застосування свідчать про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

При цьому преса не повинна переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань так само, як із питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати ( рішення Європейського суду з прав людини у справах : « Лінгенс проти Австрії» та « Українська прес група» проти України»)

09 вересня 2014р. ОСОБА_5, депутат Запорізької міської ради шостого скликання, направила депутатський запит за № 04 на адресу директора КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" ОСОБА_8. В депутатському запиті, просила надати наступну інформацію:

Скільки фактично бюджетних грошових коштів надійшло за період з 2013 по 2014 господарські роки (в т.ч. на ремонт КП "ЦПКіВ"Дубовий гай", а саме сцени)?

Скільки фактично бюджетних грошових коштів надійшло на рахунок КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" у 2014 господарському році на святкування "Масляниці"?

Якої марки та фактичної вартості був переданий автомобіль у господарське користування КП "ЦПКіВ "Дубовий гай" у 2014 господарському році?

Інформація, яка запитувалася, враховуючи умови нестабільної політичної та соціальної ситуації, була суспільно значимою, тобто вона була предметом громадського інтересу і громадськість мала право знати цю інформацію. Окрім того, КП «Центральний парк культури та відпочинку «Дубовий Гай» є юридичною особою публічного права, а директор зазначеного комунального підприємства є публічною особою, так як користується державними ресурсами та відіграє певну роль у суспільному житті, у зв'язку з чим, такі особи підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої громадської критики з приводу того, як вони виконують або виконували свої функції. При цьому, зазначені особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Відповіді на свій запит ОСОБА_5 не отримала.

Користуючись правом депутата, ОСОБА_5 в НОМЕР_1 від 25 вересня - 20 жовтня 2014р. друкованому виданню "Субота плюс" дала інтерв'ю (стор. 13), де зазначила, що їй стало відомо від виборців, що КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" було виділено 150 тис. грн. на святкування "Масляниці", 90 тис. грн. на ремонт сцени, а також її проінформували виборці, що на баланс КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" передано новий легковий автомобіль, хоч рух по вказаному вище парку заборонено. Враховуючи скудність бюджету, політичну та соціальну обстановку, відповідачка, як депутат міської ради, відправила директору КП "ЦПКіВ"Дубовий гай" депутатський запит за № 04 від 09.09.2014р., щоб підтвердити доцільність виділення цих коштів, про що і було зазначено у статті.

Мовна конструкція висловлювання ОСОБА_5 не є стверджувальною, а лише оціночним судженням тих фактів, які їй як депутату стали відомими та у зв'язку з якими вона повідомила громадськість про реалізацію свого права запитувати відповідну інформацію та отримувати у встановлений строк відповідь. А слова у статті «дві дошки прибили та пофарбували» носять характер гіперболічного мовного засобу. Оскільки, позивач є юридичною особою, порушити честь та гідність такої особи неможливо. Що стосується ділової репутації, то інтерв'ю ОСОБА_5 не стосувалося підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності позивача, а мова йшла виключно про діяльність місцевої влади щодо виділення коштів позивачу при недостатності коштів в бюджеті на реалізацію дійсно соціально важливих питань міста. Щодо обсягу виконаних робіт - це виключно судження ОСОБА_5 щодо робіт, виконаних напередодні свята «Масляниці».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі « Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Позивач не наводить жодного доказу того, що його особисте немайнове благо у вигляді ділової репутації зазнало будь-якої шкоди.

Газета не розповсюджувала інформацію, про яку зазначає позивач, як факт, а лише повідомила про те, що ОСОБА_5 має певну думку, яка і була викладена з визначенням прямої мови.

Відповідно, оскільки ОСОБА_5 дійсно повідомляла журналісту таку думку, жодної недостовірної інформації розповсюджено не було.

Журналіст не зобов'язаний законодавством перевіряти пряму мову осіб, які надають відповіді на питання журналістів.

Висловлюючи свою думку, особа повинна уникати брутальної, неетичної, принизливої форми подачі інформації, але все ж може її висловлювати в інтересах суспільства, навіть якщо з такою оцінкою подій не погоджується позивач.

Оскільки питання витрачення міських коштів є суспільно важливою інформацією, її висвітлення є правомірним засобом реалізації права свободи думки і слова.

Позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 80000 грн., обґрунтовуючи це тим, що позивач, як юридична особа, зазнав шкоди ділової репутації.

При цьому, позивач не надає жодного доказу того, що такі втрати дійсно мали місце.

Зобов»язання публічно вибачитись не є способом захисту порушеного права.

Таким чином, позов не доказаний, підстави для його задоволення відсутні.

Керуючись ст..ст.10,11,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які були відсутні у судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Смолка І.О.