Справа № 750/9939/14 Провадження № 22-ц/795/1238/2015 Головуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Губар В.С.,

суддів: Позігуна М.І., Вінгаль В.М.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року позов ТОВ «УніКредит Лізинг» задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» 111319,67 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року та по 556,60 грн. з кожного у відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «УніКредит Лізинг» у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що довіреність, яка видана представникові позивача ОСОБА_5, підписана невідомою особою - генеральним директором ОСОБА_6, проте за випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців керівником ТОВ «УніКредит Лізинг» є Матула Іржі. Апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутній статут позивача, а тому неможливо переконатися в тому, що генеральний директор має повноваження надавати довіреності для представництва інтересів підприємства у судах.

Апелянт стверджує, що розрахунки позивача щодо суми заборгованості не відповідають дійсності, оскільки прострочена заборгованість перед позивачем відсутня На думку апелянта, позивач посилається на текст договору, який не відповідає дійсності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому, як передбачено в ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, судом встановлено, що 06 вересня 2012 року між ТОВ «УніКредит Лізинг» та ОСОБА_2 був укладений договір фінансового лізингу № 4098L12/00-LD, за умовами якого ТОВ «УніКредит Лізинг» приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний ОСОБА_2, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку «Тарифи» до цього договору, який є його невід'ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим договором, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором (а.с.8 21).

Згідно додатку № 4098L12/00 до договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012 року, предметом лізингу є легковий автомобіль AUDI Q7 вартістю 86 112,72 доларів США, що на день складання цього додатку становить 688 299 грн., ціна розрахована за курсом - 1 долар США становить 7,9933 грн. (а.с.2428).

04 жовтня 2012 року ТОВ «УніКредит Лізинг» передав ОСОБА_7 транспортний засіб AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується актом приймання-передачі до договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06.09.2012 року. Датою повернення/викупу транспортного засобу є 20.09.2017 (а.с.30).

В забезпечення виконання договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року укладено договір поруки № 4098L12/00/SUR від 06 вересня 2012 року між ТОВ «УніКредит Лізинг» та ОСОБА_4 та за участю лізингоодержувача ОСОБА_8 За умовами цього договору поруки ОСОБА_4, як солідарний боржник, зобов'язується безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою в гривневому еквіваленті до 156 654,29 доларів США, що на день укладення договору становить 1 252 137,74 грн. (а.с.32-34) Вищенаведені обставини в апеляційному суді апелянтом не спростовані і не заперечувались.

Як убачається з матеріалів справи, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року утворилась заборгованість. ТОВ «УніКредит Лізинг» направило поручителю ОСОБА_4 письмову вимогу про виконання зобов'язань згідно умов договору поруки №4098L12/00/SUR від 06 вересня 2012 року (а.с.35).

У вересні 2014 року ТОВ «УніКредит Лізинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 з вимогою стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь товариства заборгованість у розмірі 111319,67 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань згідно із договором договору фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року станом на 18.09.2014 року заборгованість становить 111 319,67 грн., в тому числі: основний борг - 102 009,28 грн., пеня - 6 149,51 грн., інфляційні втрати - 810,95 грн., 3% річних - 2 349,93 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про те, що повноваження генерального директора ОСОБА_6 не підтверджені апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом витребувано у позивача та ТОВ «УніКредит Лізинг» надано суду документи: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якої вбачається що керівником товариства є ОСОБА_6; статут ТОВ «УніКредит Лізинг» (нова редакція), затверджений загальними зборами учасників товариства від 01.12.2009 року; зміни до статуту ТОВ «УніКредит Лізинг», затверджені загальними зборами учасників товариства від 25.10.2010 року.; наказ ТОВ «УніКредит Лізинг» №5 від 22.02.2013 року про призначення на посаду генерального директора ОСОБА_6

Згідно п.11.12. статуту ТОВ «УніКредит Лізинг» (нова редакція), затвердженого загальними зборами учасників товариства від 01.12.2009 року генеральний директор діє від імені товариства без довіреності, представляє товариства у відносинами з усіма юридичними та фізичними особами, видає накази та розпорядження, які є обовязковими для виконання всіма працівниками товариства, має право розпоряджатися усіма матеріальними активами товариства, вартість яких перевищує 25% від основних засобів.

Відтак, звертаючись до суду позовом на підставі довіреності від 30 грудня 2013 року ТОВ «УніКредит Лізинг» в особі генерального директора ОСОБА_6, яка діє згідно статуту, правомірно уповноважила ОСОБА_5 представляти інтереси товариства у суді у даній справі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судом досліджений наданий відповідачем примірник оригіналу договору фінансового лізингу, який є ідентичним примірнику договору фінансового лізингу № 4098L12/00-LD з відповідним пакетом документів, наданим позивачем. Розбіжностей у примірниках цих обох договорів фінансового лізингу апеляційним судом не знайдено.

Доводи апелянта про відсутність заборгованості перед позивачем є необгрунтованими припущеннями і спростовуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем і цей розрахунок відповідачем належними і допустими доказами в апеляційному суді не спростований.

Аргументи апелянта про те, що позивачем при розрахунку заборгованості використано недостовірний курс долара США в еквіваленті до гривні, не знайшли свого підтвердження і також не доведені в апеляційному суді належними і допустимими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано у солідарному порядку стягнув з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» 111319,67 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №4098L12/00-LD від 06 вересня 2012 року.

Враховуючи викладене, апеляційним судом не встановлено таких порушень норм матеріального і процесуального права, що призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору між сторонами або таких, що тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду першої інстанції, а тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: