Справа № 148/6282/13-ц Провадження № 22-ц/772/47/2015Головуючий в суді першої інстанції Карнаух А. П.
Категорія 39Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Марчук В.С.

При секретарі: Куленко О.В.

За участю: позивача ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, яким являється спадкове майно у вигляді жилого будинку і по господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Тульчинською державної нотаріальною конторою 6 листопада 2012 року, він являється власником ? частини спадкового майна, а саме: жилого будинку по АДРЕСА_1. Спадкоємцем іншої ? частини будинку являється відповідач по справі ОСОБА_3 - його рідний брат, який проживає у спірному будинку.

Згоди на реальний поділ будинку ними не досягнуто, тому він просив поділити його у рівних частках і визнати за ним право власності на ? частину цього будинку і господарських будівель та споруд, виділивши йому певні кімнати у будинку, а також господарські будівлі, а решту - виділити відповідачу.

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 і Тульчинської державної нотаріальної контори про визнання особи такою, що втратила право на спадщину.

23.10.2014 року ОСОБА_3 подав заяву про залишення його зустрічного позову без розгляду.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на спадщину залишено без розгляду.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначив, що підставами для скасування рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач і його представник заперечили апеляційну скаргу, просять її відхилити і залишити без зміни рішення суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 6 листопада 2012 року і зареєстрованого в реєстрі за №1-3378, ОСОБА_2 являється власником ? долі спадкового майна, яке складається із житлового будинку по АДРЕСА_1 з по господарськими будівлями та спорудами, що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 7 грудня 1988 року; вартість спадкового майна на день смерті складала 66 100 гр. (а. с. 12, 109).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 3 квітня 2014 року і зареєстрованого в реєстрі № 1-383, ОСОБА_3 являється власником ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 і господарських будівель та споруд, що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 7 грудня 1988 року; ринкова вартість ? частини будинку становить 122395 гр., відповідно до висновку про вартість об'єкта незалежної оцінки СПД «ОСОБА_6» станом на 21.03.2013 року (а. с. 129, 120-121).

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За правилами статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Норми статті 367 ЦК України регулюють правовідносини учасників спільної часткової власності щодо поділу майна в натурі.

Ці норми передбачають, що поділ майна в натурі, що є об'єктом спільної часткової власності, між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Виходячи зі змісту таких норм поділ майна в натурі є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із окремим виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Поділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Положення статті 367 ЦК України розраховані на випадки, коли є можливим поділ між співвласниками в натурі спільного майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Роз'яснення щодо порядку проведення поділу надає постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7, де, зокрема, у п. 7 зауважено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку він провадиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитися із ним, мотивуючи це в рішенні.

При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі будівництва, апеляційний суд Вінницької області за клопотанням позивача ухвалою від 1 грудня 2014 року призначив по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив два питання: яка дійсна вартість спадкового будинку і які можливі варіанти поділу цього спадкового будинку в натурі між двома співвласника по ? кожному. Витрати по оплаті експертних послуг покладені на позивача ОСОБА_2 (а. с. 166-167).

Експертна установа, якій було доручено проведення експертизи - Подільський центр судових експертиз, 23 січня 2015 року повернула ухвалу суду про призначення експертизи без виконання в зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_2 не оплатив експертні послуги.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що у зв'язку з відсутністю у нього коштів він не може оплатити послуги експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, на власний розсуд.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-66 ЦПК України.

Статтею 60 ЦПК України зобов'язано кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, заявивши такі вимоги про поділ спадкового майна в натурі, не надав доказів, які б стали підставою для застосування до даних правовідносин положень статті 367 ЦК України, а у випадку не можливості реального поділу майна - статті 364 ЦК України, яка передбачає можливість отримання грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, у випадку, якщо поділ (виділ) у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, з урахуванням вищезазначених роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7.

За таких обставин заявлені позивачем вимоги являються безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі, тому подана ним апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.В. Сопрун

/підпис/ В.С. Марчук

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська