Справа №636/2901/15-ц
Провадження №6/636/39/15
У Х В А Л А

10 липня 2015 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючої судді Дьоміної О.П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області Зозуля Р.В. звернувся до суду з поданням про встановлення обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

Подання мотивовано тим, що на виконанні у ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1377/07 від 18.07.2007 року, виданого Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 23.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. 06.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого документу. Станом на 01.07.2015 року боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання зобовязань згідно вищезазначеноговиконавчого документу, тому державний виконавець просить подання задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України сторони та інші заінтересовані особи про розгляд подання не повідомлялись. Представник ВДВС Чугуївського МРУЮ в судове засідання не з'явився, надав заяву про розглянути справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Чугуївського МРУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 26902241 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1377/07 від 18.07.2007 року, виданого Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 23.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. 06.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого документа (а.с.3,4).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах на громадянина ОСОБА_1, станом на 01.07.2015 року заборгованість складає 36 447,85 грн. (а.с.5), з приводу чого боржнику неодноразово виносились попередження ВДВС Чугуївського МРУЮ (а.с.7-10).

Перевіркою майнового стану боржника встановлено, що згідно довідки ВДАІ у ОСОБА_1 відсутні транспорті засоби; згідно довідок УПФУ та ДПС у боржника відсутні джерела доходів, рахунки в банках, пенсію він не отримує; згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна за боржником зареєстровано 1/2 частина житлового будинку у с. Яковенкове Балаклійського району (а.с.13-19).

Постановою держвиконавця від 01.07.2015 року на майно боржника накладено арешт (а.с.20).

Згідно статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» однією з підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначено ухилення від виконання зобов'язань, покладених на особу судовим рішенням.

Статтею 377-1 ЦПК України, регулюється питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» № 606-XIV державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, а тому, в задоволенні подання ВДВС Чугуївського МРУЮ слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1, 213, 214 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: О.П. Дьоміна