У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі судді Дергачової Н.В., при секретарі Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 7/137, до виконання зобовязань покладених виконавчим документом, -

В С Т А Н О В И В :

З подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції вбачається, що у останнього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 44220782 відносно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21.07.2014 року Вликоберезнянським районним судом про стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.04.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Державним виконавцем 30.07.2014 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44220782.

30.07.2014 державним виконавцем у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів гр. ОСОБА_1, який станом на дату відкриття провадження складає 3033,33 грн.

Державним виконавцем неодноразово здійснювалися запити до відповідних установ з метою перевірки майнового стану боржника. На які отримані відповіді про відсутність майна та земельних ділянок у боржника.

18.09.2014 державним виконавцем у відповідності до ст.ст. 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Станом на 08.05.2015 заборгованість із сплати аліментів вже складає 12 291,39 грн.

Тому у відповідності до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу», заявник просить суд винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 7/137, до виконання зобовязань покладених виконавчим документом.

Як зазначено у ст. 377 -1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не прибув, проте у поданні зазначив про розгляд справи без його участі.

Стягувач та боржник були повідомлені судом про час і місце розгляду справи, проте поштове повідомлення повернулося з адреси стгяувача для уточнення адреси, яку суд не має можливості уточнити за відсутності матеріалів основної справи та часу для зясування належної адреси через адресне бюро.

З огляду на викладене фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції та підтверджено матеріалами справи, у останнього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 44220782 відносно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21.07.2014 року Вликоберезнянським районним судом Закарпатської області про стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.04.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Державним виконавцем 30.07.2014 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44220782.

30.07.2014 державним виконавцем у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів гр. ОСОБА_1, який станом на дату відкриття провадження складає 3033,33 грн.

Державним виконавцем неодноразово здійснювалися запити до відповідних установ з метою перевірки майнового стану боржника. На які отримані відповіді про відсутність майна та земельних ділянок у боржника.

18.09.2014 державним виконавцем у відповідності до ст.ст. 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Станом на 08.05.2015 заборгованість із сплати аліментів вже складає 12 291,39 грн. (довідка від 08.05.2015 № 19-862).

Боржник за листом від 23.04.2015 № 9-862 був викликаний до Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції для надання підтверджуючих документів про сплату аліментів, проте як стверджує заявник не прибув за їх викликом.

Однак додані органом виконання судових рішень до подання документи не містять доказів направлення (вручення) зазначеного листа боржнику, тому суд не може встановити чи отримував він цей лист, та, відповідно, чи ухилявся від його виконання.

Як зазначено у листі від 01.02.2013 Верховного суду України "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" вирішення судом питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII).

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Таким чином, ст. 377- 1 ЦПК є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 1, 60 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що органом виконання судових рішень не надані суду належні докази факту невиконання боржником - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 7/137, своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Крім цього, в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження ОСОБА_1 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Судом також зясовано, що відповідно до листа від 01.10.2014 № 9792 Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області громадянин України ОСОБА_1 не документувався з приводу паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Тобто у відповідності до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» відсутні підстави для задоволення подання органу виконання судових рішень та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 7/137, до виконання зобовязань покладених виконавчим документом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 7/137, до виконання зобовязань покладених виконавчим документом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3