Справа № 463/315/14 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/996/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 03 березня 2008 року № 0 в сумі 246506,19 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.05.2014 року становить 2896731,71грн., 115457,88 грн. пені та 3654 грн. судового збору.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вважає рішення таким, що прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що у Кредитному договорі належним чином не визначена дата надання кредиту, жодним чином не регламентовано строку списання коштів відповідачем. Також, Кредитний договір не відповідає вимогам п.2. ч. 5, п. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Також, зазначає, що відповідач свідомо, всупереч встановленим вимогам законодавства на час укладення Кредитного договору, ввів в оману позивача стосовно обсягу його договірних зобов'язань. Також, положення кредитного договору суперечать приписам Закону України "Про захист прав споживачів" та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, а тому кредитний договір від 03.03.2008 року № 0 підлягає визнанню недійсним. Також, незважаючи на подачу зустрічної позовної заяви, суд 31.10.2014 року виніс оспорюване рішення без відповідної ухвали про об'єднання чи відмову в об'єднанні вказаного зустрічного позову. Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення. Також, судом не було враховано той факт, що сума зобов'язань за кредитним договором визначена у доларах США. При задоволенні позову судом не було перевірено суму заборгованості, яку заявив позивач, не було враховано сум, які надійшли від відповідача на погашення боргу, не враховано невідповідність суми позовних вимог фактичному розміру заборгованості.

У судове засідання представник позивача та відповідач не з'явились, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що особи, що беруть участь у справі повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів, що свідчили б про поважність причин їх неявки (неявки їх представників) суду представлено не було, зважаючи на ч.2 ст. 305 ЦПК України, а також те, що інтереси відповідача у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, відповідно до укладеного між сторонами договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є предметом спору та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів вважає згадані висновки суду такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги - безпідставними.

Як встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось 3.03.2008 року між сторонами було укладено договір споживчого кредиту №, відповідно до умов якого позивач (Банк) надав відповідачу кошти у розмірі 178096 доларів США строком до 2.03.2029 року, зі сплатою 11,9% річних. Крім цього, згідно умов договору було передбачено, що у випадку неналежного виконання умов договору позичальником, Банк вправі автоматично нараховувати відсотки у подвійному розмірі (п. 10.2 Договору). Також, у випадку неналежного виконання умов договору позичальником, Банк вправі вимагати дострокового повернення усієї суми коштів отриманих за договором та сплати відсотків, а також сплати пені у встановленому розмірі (п.п. 2.3, 4.9, 5.5, 5.6, 5.8, 8.1, 8.4, 10.2, 10.14, 12 Договору). Такий договір ніким не скасований, є чинним та підлягає виконанню.

Відповідачем такий договір належним чином не виконувався, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, що становить розмір позовних вимог. А саме 174290,14 доларів США - заборгованість за кредитом, що становить 2048109,93 грн.; 72216,05 доларів США - заборгованість за відсотками, що становить 848621,78 грн.; 16435,04 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 99022,84 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

Така сума розрахована Банком у відповідності до умов договору, вимог закону та вимоги заявлено в межах строку позовної давності. За вимогами про стягнення кредитних коштів та відсотків - у межах трирічного строку позовної давності (останній здійснений платіж відповідачем за договором по тілу кредиту 4.06.2010 року, за відсотками 30.09.2010 року, позов же поданий Банком до суду 30.05.2013 року). За вимогами про стягнення пені - в межах річного строку позовної давності до подання заяви про збільшення розміру позовних вимог від 6.06.2014 року (тобто з 28.05.2013 року по 28.05.2014 року) та таке нарахування здійснене у гривнях, відповідно до вимог закону.

Крім цього, при здійсненні розрахунку заборгованості Банком враховано всі платежі здійснені відповідачем про що у такому йдеться, протилежного відповідачем - не доведено.

Зважаючи на вказане, а також вимоги, зокрема, ст.ст. 525, 526, 530, 1050,1054 ЦК України, судом зроблено вірний висновок про необхідність задоволення позову та стягнення згаданих сум з відповідача на користь позивача.

Що стосується доводів скарги про невідповідність умов договору вимогам закону, то як вказано вище, договір, укладений між сторонами не визнаний недійсним, не скасований, є чинним та підлягає виконанню.

Посилання ж апелянта на подання зустрічного позову та нерозгляд такого судом не знайшли свого підтвердження, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, поданий відповідачем зустрічний позов надійшов до судді після розгляду справи, а саме 3.11.2014 року (довідка (а.с. 170) до матеріалів даної справи такий не долучався та за таким не вирішувалось питання про його долучення до матеріалів справи та одночасний розгляд такого з первісним позовом.

Решта доводів скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, а навпаки такі спростовуються наведеним вище.

Тому апеляційну скаргу слід відхилити як безпідставну, рішення ж суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник