Справа №592/9742/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Костенко
Номер провадження 22-ц/788/136/15 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О.Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1

про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» заборгованість у сумі 52 724,95 дол. США. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати. При цьому, не погоджується з розміром заборгованості та відсотків за кредитом, а також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його клопотання про надання документів на підтвердження часткового погашення кредитного боргу.

Заслухавши пояснення представника відповідача - ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника Банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушила умови зобов'язання, тому, відповідно до умов укладеного договору, у позивача виникло право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, відсотків та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та нормах закону.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/15-12/2533, за умовами якого позивачем надано відповідачці кредит у розмірі 220 000 доларів США на ремонт нерухомого майна зі сплатою 12 % річних та строком повернення 05 березня 2017 року. До даного кредитного договору неодноразово укладались додаткові угоди (а.с. 7-17).

Позивачем зобов'язання за кредитним договором виконані у повному обсязі - сума кредиту перерахована на рахунок відповідачки та виплачена, що підтверджується меморіальним валютним ордером № TR014/15-12/2533 від 13 березня 2007 року (а.с. 18).

За умовами п. 1.5.1. кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту та відсотків здійснюється позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку повернення кредиту (Додаток № 2 до Договору).

З графіку повернення кредиту вбачається, що 20 числа кожного місяця відповідачка зобов'язана сплачувати банку щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту та по відсоткам. (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 3 частини 1 укладеного договору, сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 12% річних. Фіксована процента ставка долара та євро переглядається 1 раз на 5 років.

Судом встановлено, що процента ставка по доларовим кредитам не змінювалась та з ОСОБА_1 не укладалась додаткова угода щодо зміни процентної ставки.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 здійснено із розрахунку 12% річних, що підтверджується графіком повернення кредиту та випискою по кредитному рахунку ОСОБА_1 за весь період дії кредитного договору № 014/ 15-12/2533 (а.с. 12-13,116-187).

Відповідачка періодично виконувала зобов'язання по сплаті відсотків у зв'язку з цим, станом на 09 вересня 2014 року в ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 52 724,95 доларів США, з яких:

- 50000 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 2515,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 209,88 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань (а.с. 4-7).

Доводи апелянта про те, що позивачем неправильно проведений розрахунок заборгованості з тих підстав, що сплачені грошові кошти в червні 2011 року в сумі 118 535,79 доларів США були зараховані на погашення тіла кредиту, а не відсотків не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно п. 1.5 кредитного договору встановлений порядок виконання боргових зобов'язань, а відповідно до п. 1.5.1.4. Банк має право змінити порядок погашення боргових зобов'язань за цим договором.

Із розрахунку позивача вбачається, що ОСОБА_1 сплатила в червні 2011 року кошти в розмірі 118 535,79 доларів США, які були зараховані на погашення кредиту. У зв'язку з цим змінився щомісячний платіж по процентах.

Так, згідно графіку (а.с. 12) на червень 2011 року відповідачка повинна була б сплачувати відсотки в розмірі 1612, 94 доларів США щомісячно, але після сплати вказаних коштів та зменшення тіла кредиту до 50,0 доларів США вона стала сплачувати відсотки в розмірі до 500 доларів США. Із розрахунку позивача щодо сплати відповідачем відсотків вбачається, що вказані домовленості нею виконувались.

Згідно з п. 1.5.1.4. кредитного договору за запитом позичальника, Банк інформує позичальника в письмовій формі про черговість погашення боргових зобов'язань, що застосовувалась.

З таким письмовим запитом під час сплати відсотків у зменшеному розмірі відповідачка на протязі червня 2011 року по червень 2014 року, коли сплатила останній внесок по відсоткам, не зверталась.

З розрахунку позивача вбачається, що пеня нарахована з дотриманням річного строку позовної давності з вересня 2013 року по вересень 2014 року (а.с.6).

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень в наданому розрахунку позивача.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати належних йому процентів.

Відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором .

Згідно з п. 4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені кредитним договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Враховуючи наведені положення закону, а також факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо права банку вимагати дострокового повернення суми боргу, заборгованості по відсотках та пені.

В обґрунтування свого позову ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» навело відповідні розрахунки складових заборгованості ( а.с. 4-6 ) та надало виписку по кредитному рахунку (а.с. 116-187), які відповідачем належними доказами не спростовані.

Не погоджуючись в апеляційній скарзі з сумою заборгованості по відсотках, ОСОБА_1 своїх розрахунків заборгованості суду також не надав.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим та ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -