АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2519/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3130/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Дорош А.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 05.01.2009 року помер ОСОБА_6 Після його смерті спадкоємицями є його дружина ОСОБА_4 та малолітня донька ОСОБА_5 Заяви про прийняття спадщини спадкоємицями не подавались. Вказує на те, що за час шлюбу з ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 і частка її чоловіка ОСОБА_6 складає 1/2 в даній квартирі, оскільки частки в майні, яке набуте подружжям за час шлюбу є рівними. Спадщину після смерті батька малолітня ОСОБА_5 не оформила. Отже, з метою захисту прав малолітньої онуки ОСОБА_5 позивач звернувся до суду та просив суд визнати за малолітньою ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 31 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову в повному обсязі.

З даним рішенням суду не погодилася представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохала скасувати рішення Київського районного суду м. Полтава від 31 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що дане рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно зясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Судове засідання проводилося за участі представника апелянта та відповідача, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса в оформленні спадщини та враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 визнала позов, а тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки між сторонами відсутній спір, а також перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальній конторі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин. Одночасно місцевим судом, в порушення положень ст. 215 ЦПК України, в ухваленому рішенні було недостатньо наведено мотиви проведених висновків, а тому з врахуванням вимог ч.3 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, вважає за можливе виправити дане порушення шляхом додаткового обґрунтування висновків суду, без його зміни.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, що 05 січня 2009 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КЕ №120285. Спадкова справа після його смерті не відкривалась, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Спадкоємицями за законом після його смерті є дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5.

Під час перебування у шлюбі відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2008 року було придбано квартиру АДРЕСА_3 в м Полтаві.

Згідно довідки від 06.05.2015 року виданої приватним нотаріусом ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2 (дідусь малолітньої ОСОБА_5О.) звертався до нотаріуса з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 на частку квартири №130 по вул. Жовтневій в м. Полтава на ім'я малолітньої онуки ОСОБА_5, але нотаріус не прийняла заяву та розяснила, що з питання оформлення права на спадщину на імя малолітньої особи має право звернутись її законний представник, тобто мати (а.с.28).

ОСОБА_4 з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса з питань оформлення спадщини в своїх інтересах та інтересах доньки не зверталася. Згідно пояснень відповідача, в суді апеляційної інстанції, нею визнається право її доньки на спадщину після померлого чоловіка. Дійсно вона мала намір через фінансові труднощі продати квартиру, проте зважаючи на зауваження рідних, від даної ідеї відмовилася та не заперечує проти визнання за її донькою права власності на ? частину квартири в порядку спадкування.

Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 1296 -1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Виходячи з обставин справи та вказаних положень закону малолітня ОСОБА_5 вважається такою, що прийняла спадщину незалежно від подачі заяви про прийняття спадщини Даний факт визнається та не оспорюється відповідачем. Відповідачем також не визнається та не оспорюється той факт, що ? частина квартири №130 по вул. Жовтневій в м. Полтава, яку вони з покійним чоловіком придбали перебуваючи в шлюбі входить до складу спадщини.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що малолітня ОСОБА_5, будучи спадкоємцем, який прийняв спадщину, набула право на отримання свідоцтва про право на спадщину, зокрема на частину нерухомого майна, у вигляді квартири №130 по вул. Жовтневій в м. Полтава, яка належала її покійному батьку. При цьому відсутність такого свідоцтва на даний час не позбавляє її такого права, а лише перешкоджає у здійсненні прав щодо розпорядження даним майном. Законом встановлюється лише строк, зі спливом якого може бути видане свідоцтво, та не обмежує таке право спадкоємця шляхом встановлення строку до спливу якого можуть бути вчиненні такі дії.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Набуття (надання) повної цивільної дієздатності неповнолітньою особою не є підставою для того, щоб вважати її повнолітньою. У звязку із цим вона має вважатися такою, що прийняла спадщину відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК. Подання заяви про прийняття спадщини особами, вказаними у частинах третій, четвертій статті 1269 ЦК, слід вважати їхнім правом, здійснення якого не суперечить нормі частини четвертої статті 1268 цього Кодексу.

Місцевим судом правильно встановлено, що відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом не видавалось та спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не відкривалась, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з обставин справи та наведених положень норм закону, на думку колегії суддів, право власності малолітньої ОСОБА_5 на частку спірної квартири, діями відповідача, які полягають у не зверненні на даний час до нотаріуса в інтересах доньки з питанням отримання на імя останньої свідоцтва про право на спадщину, не зазнає порушень, а відповідно не потребує захисту, оскільки воно виникло у спосіб передбачений законом, визнається та не оспорюється відповідачем.

Не вжиття відповідачем, як законним представником малолітньої ОСОБА_5, дій по отриманню на імя останньої свідоцтва про право на спадщину, за відсутності інших дій, які б свідчили про не визнання чи оспорення нею права доньки на спадщину, не є свідченням порушення такого права, оскільки вони не впливають на його зміст чи повноту.

Доводи апелянта, про неможливість визнання права за малолітньою ОСОБА_5 в іншому порядку, крім як в судовому, зважаючи на відсутність у правовстановлюючому документі на квартиру даних про померлого, як власника цього майна, є необґрунтованими, виходячи з їх передчасності (відсутність відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину) та можливості вирішення питання про віднесення частки спірної квартири до спадкового майна в судовому порядку.

Доводи апелянта, щодо існування загрози продажу спадкового майна відповідачкою та порушення таким, чином прав малолітньої ОСОБА_5, є також не обґрунтованими, оскільки вони не підтвердженні належним чином, це при тому, що нормами чинного законодавства передбачено гарантії захисту прав та інтересів дітей, в тому числі права власності на нерухоме майно та право користування таким майном, за дотриманням яких слідкують відповідні органи, яким законом надано право на їх захист.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що права малолітньої ОСОБА_5 на теперішній час не порушені, а заявлені позовні вимоги є передчасними та безпідставними.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 308 ,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________________ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: