Справа №488/2556/13-ц 30.07.2015 30.07.2015 30.07.2015
Провадження № 22ц/784/1839/15 Головуючий у 1-й інстанції Циганок В.Г.
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення

Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року

за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 100 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що він був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1. Під час знаходження його в місцях позбавлення волі квартира була приватизована, а 04 червня 2010 року продана ОСОБА_7 Від його імені як продавця на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 Останній, отримавши від покупця 100000 грн. за квартиру, йому грошей не повернув.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 просив позов задовольнити та стягнути з відповідача належні йому гроші.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, висновки суду не відповідають доказам у справі та судом дана невірна їх оцінка. На його думку, суд безпідставно послався на договір купівлі - продажу як доказ отримання ним повної суми за угодою, та не взяв до уваги його повноважень за довіреністю. Між тим, він мав право лише підписувати договір купівлі - продажу, що й зробив. Всі грошові питання вирішували позивач та ОСОБА_7, який діючи на підставі довіреності оформляв приватизацію квартири та купив її. Від ОСОБА_7 він отримав лише 40 000 грн., які передав за вимогою ОСОБА_6, матері ОСОБА_8

Представник позивача, треті особи, заперечують проти задоволення скарги.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як виходить з доказів у справі, позивач з 01 липня 2010 року по 01 липня 2011 року відбував покарання у Вознесенській виправній колонії (№72). У 2010 році він домовився з ОСОБА_7 про приватизацію та наступну продаж останньому за 100 000 грн. квартири АДРЕСА_1, в якій був зареєстрований до засудження.

12 квітня 2010 року ОСОБА_7, діючи на підставі довіреності виданої позивачем, отримав свідоцтво про право власності на житло на ім'я ОСОБА_9

Для вчинення договору купівлі - продажу квартири, позивач 13 травня 2010 року видав довіреність на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 35) та уповноважив відповідача представляти його (позивача) інтереси в різних органах, функції яких пов'язано із виконанням повноважень повіреного з приводу продажу квартири за ціною та на умовах на розсуд останнього (а.с. 35).

15 травня 2010 року ОСОБА_7 передав 40 000 грн. в рахунок оплати вартості квартири ОСОБА_3

04 червня 2010 року між ОСОБА_7 і його дружиною ОСОБА_10 та позивачем, від імені якого на підставі вказаної довіреності діяв ОСОБА_3, було укладено договір купівлі - продажу квартири за 100 000 грн. До підписання договору покупцем ОСОБА_3 були передані залишкові по договору гроші - 60 000 грн.

Встановивши, що гроші, отримані від покупців квартири, ОСОБА_3 позивачу, як продавцю та колишньому власникові квартири не передані, суд дійшов висновку про стягнення їх з відповідача на користь позивача. У зв'язку з чим, суд обґрунтовано задовольнив позов.

Висновки суду по суті спору відповідають вимогам ст.ст. 1006, 237, 244, 509 та 526 ЦК України, обставинам справи та узгоджуються з доказами, які надали сторони.

Доводи в апеляційній скарзі не є переконливими.

Як було зазначено вище, та про що свідчать довіреність від 13 травня 2010 року, договір купівлі - продажу квартири, розписка відповідача про отримання від ОСОБА_7 40 000 грн., пояснень приватного нотаріуса в судовому засіданні ОСОБА_11, пояснень відповідача та ОСОБА_7, підписуючи договір купівлі - продажу квартири, відповідач здійснював представництво позивача, яке оформлено довіреністю. До укладення угоди він отримав гроші за продану квартиру. Дії по укладенню договору та отримання грошей за проданий товар схвалено позивачем.

Проте належних та допустимих доказів того, що отримані від ОСОБА_7 від продажу квартири гроші він передав іншій особі та самому ОСОБА_7 відповідач не надав.

Договір купівлі - продажу, як письмовий доказ передачі відповідачу грошей, не визнано недійсним. За змістом довіреності, на підставі якої відповідач здійснював повноваження по представництву позивача, він мав право на вчинення будь - яких дій для наданих йому повноважень по укладенню договору купівлі - продажу квартири, які б мав вчинити позивач при особистому вирішенні зазначених вище питань та які були б необхідними і доцільними для правильного ведення справ позивача.

Пояснення відповідача про те, що у нього не було доручення отримувати гроші від квартири суперечать наведеним доказам, а також діями самого ОСОБА_3, який за його ж словами отримав до продажу всю суму грошей. Як було згадано вище, письмових доказів про повернення грошей покупцю квартири та іншій особі він не надав.

За викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: