АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/789/15 Справа № 201/7805/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Красвітної Т.П.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 у червні 2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. Судовий збір сплачено у відповідності до вимог чинного законодавства.

У обґрунтування заявлених позовних вимог, посилався на ті обставини, що 15 січня 2014 року о 18.00 відповідач ОСОБА_2, перебуваючи у якості пасажира мікроавтобуса "Мерседес", держномер НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу, в районі е/о 127 по вул. Панікахи у м. Дніпропетровськ, не переконавшись у безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив праві двері мікроавтобуса, внаслідок чого, на останні здійснив наїзд автомобіль "ВАЗ" під керуванням ОСОБА_4 Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у правопорушенні передбаченому ст.124 КУпАП, внаслідок порушення ним п. 15.13 ПДР України. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, вартість відновлювального ремонту згідно висновку судового експерта № 44/147 від 20 березня 2014 року становить 6 486,39. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду у розмірі 6 486,39 грн., витрати за проведення експертизи в розмірі 500 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 486, 39 грн., витрати пов'язані з проведенням експертного дослідження - 500,00 грн., та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_2, не погодившись із зазначеним заочним рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року, відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у правопорушенні передбаченому ст.124 КУпАП, внаслідок порушення ним п. 15.13 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі трьохсот сорока гривень. Внаслідок ДТП, мікроавтобусу марки "Мерседес" реєстраційний номер НОМЕР_1 завдано матеріальний збиток та механічні пошкодження.

Даною постановою встановлено, що 15 січня 2014 року о 18.00 ОСОБА_2 перебуваючи в якості пасажира у мікроавтобусі "Мерседес" держномер НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу, в районі е/о 127 по вул. Панікахи у м. Дніпропетровськ, не переконавшись у безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив праві двері мікроавтобуса, внаслідок чого, на останні здійснив наїзд автомобіль "ВАЗ" під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП транспортним засобам спричинені механічні пошкодження та матеріальний збиток. Своїми діями пасажир ОСОБА_2 порушив п. п. 15.13 Правил дорожнього руху України.

Постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року у відношенні ОСОБА_2 - набрала законної сили.

Порушення відповідачем Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-слідчому зв'язку із наслідками у вигляді завданої матеріальної шкоди ОСОБА_3, як власнику транспортного засобу.

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 44/14 від 20.03.2014 року по встановленню матеріальної шкоди спричиненої власнику КТЗ - мікроавтобуса "Мерседес-Бенц Спрінтер 312D" держномер НОМЕР_2 складеного 20.03.2014 року матеріальний збиток, завданий власникові автобуса, внаслідок його пошкодження при ДТП складає 6 486 грн. 39 коп. (а.с. 6-16).

Згідно до довідки № 14/1ЦНП-К-12 від 27.02.2014 року (а.с.17) підтверджено, що транспортний засіб: Mersedes-Benz 312D, VIN: НОМЕР_3, зареєстровано 13.09.2005 року за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), державний номерний знак НОМЕР_1, 29.01.2014 року, було проведено операцію по перереєстрації при заміні державного номерного знаку на НОМЕР_2, власник не змінився.

Приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що оскільки постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року набрала законної сили, є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії відповідача щодо вказаного транспортного засобу, факт завдання ушкоджень автомобілю, наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України відповідачем і завданням моральної шкоди позивачу, як власнику.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, при чому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку… Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріальна шкода позивача полягає у витратах пов'язаних з відновленням автомобіля - 6 486,39 грн. та витратами пов'язаними з проведенням експертного висновку - 500 грн. 00 коп., відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 44/14 від 20.03.2014 року.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом не взято до уваги ті обставини, що під час перебування відповідача у салоні автомобіля, в якості пасажира, всю відповідальність за нього несе саме водій. Апелянт вважав, що судом першої інстанції не взято до уваги саме Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту.

Колегія суддів, під час розгляду справи, установила, що транспортний засіб: Mersedes-Benz 312D, VIN: НОМЕР_3, зареєстровано 13.09.2005 року за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), державний номерний знак НОМЕР_1, 29.01.2014 року, було проведено операцію по перереєстрації при заміні державного номерного знаку на НОМЕР_2, використовувався в якості маршрутного таксі № 155. Водій вказаного транспортного засобу - ОСОБА_6 (ТОВ "Автотрансфер"). Внаслідок ДТП, яка сталась 15 січня 2014 року відносно водія протоколу про адміністративне правопорушення не складалось та зазначену особу до адміністративної відповідальності не притягувалось. Винним у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано саме відповідача у справі, що підтверджено постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року, яка не оскаржувалась та набрала законної сили і якою відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у правопорушенні передбаченому ст.124 КУпАП, внаслідок порушення ним п. 15.13 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Вказані обставини також були підтверджені відповідачем.

Крім того, колегією суддів було встановлено обставини подій, що стались 15 січня 2014 року, а саме, що о 18.00 15.01.2014 року транспортний засіб "Mersedes-Benz 312D" під керуванням водія ОСОБА_6 завчасно, для здійснення повороту ліворуч, зайняв лівий ряд та перед перехрестям зупинився на "червоний" сигнал світлофора. У цей час, відповідач ОСОБА_2 самовільно, на проїзній частині, відчинив двері транспортного засобу, який стояв у другому ряду на "червоний" сигнал світлофора, здійснив посадку та одразу, не переконавшись у безпечності своїх дій та у невстановленому місті, без дозволу водія ТЗ, відчинив праві двері мікроавтобуса та здійснив висадку внаслідок чого, на праві двері мікроавтобуса здійснив наїзд автомобіль "ВАЗ" під керуванням ОСОБА_4

Доводи апелянта щодо відсутності на дверях транспортного засобу приладу для автоматичного відчинення та зачинення дверей, колегія суддів вважає необґрунтованим, а тому відхиляє його, оскільки, суду не було надано належних доказів які б підтвердити технічну невідповідність вказаного транспортного засобу.

Таким чином, встановивши винні дії відповідача у справі, які знаходяться у причинно-слідчому зв'язку з порушенням ним вимог Правил дорожнього руху України, а також завданням матеріальної та моральної шкоди позивачу, як власнику, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є вірним та таким, що ґрунтується на встановлених судом обставинах та доказах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення від 20 березня 2014 року не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

Т.П.Красвітна