Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2015 Справа №607/21529/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді - Стельмащука П.Я.

при секретарі - Гапій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького-22» про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького-22» про визнання права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог вказує, що він є членом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького-22». 26.07.2013р. відповідач надав йому дозвіл на реконструкції даного приміщення з правом виділення його у власність. За власні кошти позивач здійснив реконструкцію приміщення, після чого здав його в експлуатацію. 28.11.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про передачу йому у власність приміщення, однак відповідач приміщення у власність йому не передав.

Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак подав суду письмове пояснення та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

06.08.2013р. складено акт №1 готовності об'єкта до експлуатації, а саме будівництво 265-ти квартирного житлового будинку з приміщеннями торгівлі, побуту і творчими майстернями за адресою: АДРЕСА_1 (ІІ черга будівництва 111-квартирний житловий будинок з приміщеннями торгівлі, побуту, гаражі-стоянки).

Сертифікатом серії ІУ №63 від 22.08.2013р. Державна архітектурна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об'єкта: «Будівництво 265-ти квартирного житлового будинку з приміщеннями торгівлі, побуту і творчими майстернями за адресою: АДРЕСА_1 (ІІ черга будівництва 111-квартирний житловий будинок з приміщеннями торгівлі, побуту, гаражі-стоянки) проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.

Згідно витягу з протоколу №2 загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького-22» від 26.07.2013р. загальні збори вирішили дозволити співвласнику будинку ОСОБА_1 здійснити реконструкцію за власні кошти технічного приміщення №ХХІІ, згідно інвентарної справи будинку, загальною площею 36,9 кв.м. під нежитлове приміщення у порядку визначеному законодавством з правом отримання у власність цього приміщення після реконструкції.

11.08.2014р. приватне підприємство проектне бюро «Євростиль» за замовленням позивача виготовило технічний паспорт на нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

26.08.2014р. інспекцією ДАБК у Тернопільській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Найменування закінченого будівництвом об'єкта - реконструкція нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальна площа - 23,9 кв.м., замовник - ОСОБА_1.

Згідно довідки №201 виданої 15.12.2014р. ОСББ «Вербицького, 22», приміщення №ХХІІ загальною площею 36,9 кв.м. після реконструкції має площу 23,9 кв.м. і йому присвоєний номер АДРЕСА_1.

Листом від 28.11.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про передачу йому у власність реконструйоване приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 23,9 кв.м.

Листом від 15.12.2014р. за №176 відповідач повідомив позивача про неможливість оформлення права власності на вищевказане майно та рекомендував позивачу вирішити дане питання в судовому порядку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Судом встановлено, що реконструкція приміщення проведена позивачем з дозволу загальних зборів ОСББ «Вербицького-22», на балансі якого перебуває будинок, з правом отримання у власність цього приміщення після реконструкції.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, зокрема те, що позивач, який є членом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького-22», яке в свою чергу має на балансі увесь будинок по АДРЕСА_1, здійснив реконструкцію приміщення АДРЕСА_1, здав його в експлуатацію, погодив із співвласниками будинку відчуження приміщення на його користь, відсутність даних про порушення прав інших осіб, визнання відповідачем позову, суд вважає, що у даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

На підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 395,88 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 328, 331, 392 Цивільного кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького-22» про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Стягнути з об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького-22» на користь ОСОБА_1 395,88 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук