Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Сервіс», ОСОБА_4 про встановлення нікчемності правочинів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому зазначала, що 29 березня 2007 року між Акціонерним товариством закритого типу «Сервіс» (далі - АТЗТ «Сервіс»), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Сервіс» (далі - ПАТ «Сервіс»), та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості - адміністративної будівлі загальною площею 687,80 кв. м, вартістю

152 978 грн 21 коп., яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1.

25 вересня 2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якого до договору купівлі-продажу були внесені зміни в частині ціни об'єкта нерухомості.

Відповідно до угоди про розірвання договору та додаткової угоди до нього, укладеної 08 грудня 2008 року між ОСОБА_4 та АТЗТ «Сервіс», договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 29 березня

2007 року та додаткову угоду до нього від 25 вересня 2007 року розірвано, сторони повернуто у стан, що існував до їх укладення (застосована двостороння реституція).

Оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу та додаткової угоди представник ОСОБА_5 не мала відповідної довіреності від юридичної особи, не була належно уповноваженою на вчинення правочину особою та не мала права на укладення вказаних правочинів, позивачі просили суд визнати нікчемними договір купівлі-продажу від 29 березня 2007 року та додаткову угоду від 25 вересня 2007 року.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області

від 19 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки договір купівлі-продажу від 29 березня 2007 року та додаткова угода

від 25 вересня 2007 року втратили чинність з моменту їх розірвання, тобто відсутній предмет спору, а тому не можуть бути визнані нікчемними відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Сервіс», ОСОБА_4 про встановлення нікчемності правочинів, за касаційною скаргою на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська