АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/811/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/608/15 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

26 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року за заявою ОСОБА_3 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

15.01.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення до виконання дублікату виконавчого листа, виданого 29.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 боргу - 4089907 грн. 50 коп., а також три проценти річних від простроченої суми боргу - 216409 грн. 29 коп. та 1700 грн. сплаченого державного мита і 30 грн. витрат з ІТЗ розгляду цивільної справи. Посилається на те, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин, що виникли не з його вини.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2015 року заяву ОСОБА_3 про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред'явлення дубліката виконавчого листа, виданого 29.09.2014 року до виконання по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і постановити нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права. Вказує, що судом порушено процесуальний порядок повідомлення сторін про розгляд заяви і суд помилково прийшов до висновку про необізнаність ОСОБА_3 із завершенням виконавчого провадження. Судом не враховано, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2011 року є чинною і відомості щодо надходження на адресу ВДВС заяви ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу без виконання відповідають дійсності. Постанова ВДВС є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 Зазначає, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущено не з поважних причин, а через халатність та небажання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та надав відповідні пояснення. Вказав, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2011 року не скасована і ОСОБА_3 ще з 2013 року про неї було відомо, але ні ОСОБА_3, ні його представник не зверталися в ДВС для одержання інформації про стан виконання рішення суду протягом 19 місяців.

Зазначив, що ОСОБА_1 нічого не винен ОСОБА_3, оскільки згідно усної домовленості між ними ОСОБА_1 було надано ОСОБА_3 велику кількість товару з США в рахунок погашення заборгованості і тому ОСОБА_3 і писав заяву про повернення виконавчого документа стягувачеві, але оскільки це була усна домовленість між ними, то підтверджуючих документів немає.

Представник ОСОБА_3 заперечив у задоволенні апеляційної скарги і надав пояснення відповідні поданим запереченням. Вказав, що ОСОБА_3 не отримував постанови про закритя провадження і повернення виконавчого листа.

Зазначив, що ОСОБА_3 вимушений був лікувати сина в Ізраілі, а в подальшому, будучи в СІЗО не міг контролювати хід виконання рішення суду. Після виходу з ізолятора не мав змоги контролювати хід виконавчого провадження, оскільки захищався від кримінальної справи і шукав місце проживання та засоби для життя.

Вказав, що обставини викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності і є надуманими, а домовленостей з ОСОБА_1 В ОСОБА_3 не було і про мирові угоди чи відкликання виконавчого листа мови не вів, думав що рішення виконується.

Представник ДВС вказала, що покладається на думку суду. Зазначила, що відсутня інформація щодо надсилання ОСОБА_3 постанови про закриття виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання виходив з того, що заявнику не було відомо про завершення виконавчого провадження - що є поважною причиною пропуску строку.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18.03.2010 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, а також відшкодування моральної шкоди задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму неповернутого боргу - 4 089 907,50 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу - 216409,29 грн., 1700 грн. державного мита та 30 грн. витрат з ІТЗ розгляду справи (а.с.27-29, 31).

02.11.2010 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду була направлена заява про видачу виконавчого листа, яку задоволено та 01.12.2010 року видано виконавчий лист №2-117/09 з строком пред'явлення до виконання до 08.12.2012 року (а.с.32, 89).

10.12.2010 року виконавчий лист був направлений на виконання в Перший відділ ДВС Тернопільського МУЮ і 15.12.2010 року відкрито виконавче провадження №23476569.

30.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа №2-117 від 01.12.2010 року ОСОБА_3, оскільки вх.№18/15371 від 24.06.2011 року надійшла його заява про повернення виконавчого документа без виконання (а.с.55).

Згідно довідки №19/36711 від 04.11.2013 року Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ, по виконавчому провадженні №23476569 від 15.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми неповернутого боргу 30.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, але підтверджуючі документи про направлення виконавчого документа стягувачеві відсутні (а.с.85).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09.12.2013 року вирішено видати дублікат виконавчого листа №2-117/09 від 01.12.2010 року згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2009 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму неповернутого боргу - 4089907,50 грн., три проценти річних - 216409,29 грн. (а.с.11).

Як встановлено судом, з приводу незаконності дій державного виконавця по поверненню виконавчого листа на адресу ОСОБА_3 без виконання, в Тернопільський MB УМВС України в Тернопільській області направлена заява про вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 заяви про закриття виконавчого провадження не писав і до Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ таку заяву не направляв.

Відомості викладені у заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення СВ Тернопільського MB УМВС України внесені 20.09.2013 року до ЄРДР за №0003615.

Під час кримінального провадження встановлено, що виконавче провадження №23476569 відновити не можливо, як не можливо встановити і факт підробки заяви про закриття виконавчого провадження, написаної невідомою особою від імені ОСОБА_3 у зв'язку з неодноразовим затопленням архіву ДВС і знищенням матеріалів виконавчого провадження (а.с.81-84).

20.05.2014 року ОСОБА_3 надійшло повідомлення про неможливість надання дубліката виконавчого листа у зв'язку з пожежею, яка сталась у ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з посиланням на подальше відновлення цивільної справи (а.с.8).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2014 року цивільна справа за заявою ОСОБА_3 була відновлена і 29.09.2014 року на його адресу направлено дублікат виконавчого листа (а.с.58-60).

Згідно постанови головного державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ від 07.11.2014 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №607/7887/14 від 29.09.2014 року (а.с.69).

Згідно з вимогами ст.371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Враховуючи відсутність відомостей про направлення виконавчого документу і постанови від 30.06.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачу - (а.с.85), висновок суду, що ОСОБА_3 не був обізнаний щодо завершення виконавчого провадження є вірним, а твердження апелянта про помилковість цього висновку, колегією суддів, оцінюються критично, оскільки такі твердження не підтверджені доказами.

Оцінюється критично твердження апелянта, що з 10.12.2010 року до 04.11.2013 року ОСОБА_3 не цікавився вчиненими державним виконавцем діями, оскільки:

· з 14.07.2011 року по 16.09.2011 рік ОСОБА_3 був відсутній на території України, що підтверджується інформацією з Державної прикордонної служби України за вих.№0.254-13615/0/15-13 від 29.11.2013року (а.с.95);

· згідно повідомлення Київського слідчого ізолятора управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області №14339 - ОСОБА_3 утримувався в Київському слідчому ізоляторі з 29.09.2011 року по 22.11.2012 року;

· з матеріалів справи вбачаєтья, що 20.09.2014 року відкрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_3 про те, що посадові особи Першого відділу ДВС Тернопільського РУЮ не перевірили повноважень особи, яка подала заяву від 24.06.11 року про повернення виконавчого документа без виконання від його імені . (а.с.81);

· законодавстом не встановлено обов'язку стягувача цікавитись вчинням державним виконавцем виконавчих дій, однак ч.2 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено обов'язок державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.10 року в строк до 15.06. 2011 року - тобто в строк до 15.06.11 року - отже ще до надходження заяви від 24.06.2011 року.

Згідно ч.1 ст. 31 ЗУ "Про виконавче провадження" постанова про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що зроблено не було, оскільки як вбачається з довідки №19/36711 від 04.11.2013 року - відсутні будь-які підтверджуючі документи про направлення виконавчого документа стягувачу (а.с.85).

Твердження апелянта, що ОСОБА_3 знав про повернення виконавчого документа без виконання, так як була його заява від 24.06.2011 року оцінюється критично, оскільки:

доказів, що він отримав повідомлення про повернення виконавчого документа чи завершення виконавчого провадження немає і як вбачається з довідки №19/36711 від 04.11.2013 року начальника Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ Касіч М.В. - відсутні підтверджуючі документи про направлення виконавчого документа стягувачу (а.с.85);

· посилання на заяву ОСОБА_3 від 24.06.2011 року про повернення виконавчого документа спростовується наявним в матеріалах справи документами.

Твердження що наявність постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2011 року, яка не скасована і є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання колегією суддів оцінюється критично, оскільки ОСОБА_3 порушував кримінальне провадження за фактом подачі від його імені вказаної заяви, що вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2014 року (а.с.81-84).

Згідно ст 371 ЦПК України підставою для задоволення вимоги про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання є встановлення поважності його пропуску. У ч.5 ст 47 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Доводи апеляційної скарги стосовно достовірності відомостей викладених в постанові ДВС від 30.06.2011 року оцінюються критично, оскільки на підтвердження доводів не подано заяву, яка була підставою для винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві і згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2014 року встановлено, що виконавче провадження №23476569 відновити не можливо.

Твердження апеляційної скарги, що неявка ОСОБА_1 в судове засідання і відсутність даних про його повідомлення про час і місце розгляду справи є підставою для скасування ухвали суду оцінюються критично, оскільки: - згідно ст. 371 ЦПК України розгляд поданої заяви про поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання здійнюється судом протягом десяти днів і неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку,

- питання поновлення строку перед'явлення виконавчого документа до виконання вирішено вірно і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

- ОСОБА_1 і його представник не були позбавлені можливостей при розгляді апеляційної скарги представити докази по справі.

Колегія суддів критично оцінює пояснення представника ОСОБА_1, що заява від 24.06.2011 року про повернення виконавчого провадження була написана ОСОБА_3, оскільки в нього до ОСОБА_1 не було ніяких матеріальних претензій в зв'язку з отриманням великої кількості товару з США, згідно з усною домовленістю між ними, оскільки ні в суд першої інстанції, ні при розгляді апеляційної скарги не було подано підтверджуючих документів не лише щодо передачі ОСОБА_1 - ОСОБА_3 якогось товару, але і доказів про наявність такого товару взагалі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

Враховуючи вказане, матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання про пропущення ОСОБА_3 строку пред'явлення виконавчого документу до виконання з поважних причин, оскільки рішення суду не виконано і не втратило своєї законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалу про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа виданого 29.09.2014 року до виконання постановлено з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 218, 293, 303, 304, 307, 312, 315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.О. Загорський