Справа № 666/4670/14-ц
Провадження № 2/666/130/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.02.2015 р. Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Коверді А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи тим, що за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф081096П, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 02.11.2009р. відповідач отримав кредит в сумі 35000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2023р.

Наданий позивачем кредит, за графіком погашення відсотків та основного боргу, не оплачується, в результаті чого виникла заборгованість.

Станом на 21.05.2014р. заборгованість склала 49048,93доларів США )що еквівалентно 575010,93грн.), що складається з31601,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 14816,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 904,07доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредит; 1726,99 доларів США - пеня за несвоєчасність повернення відсотків.

В забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 та позивач 26.08.2008р. уклали договір іпотеки №02-23-Ф081096П-1492, нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з наведеним позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф081096П від 26.08.2008р. в розмірі 575010,93грн. звернути стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 41,1кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування від 19.08.2008р. шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за стартовою ціною, яка встановлена як погоджена сторонами іпотечна вартість, а саме 213007,00грн., з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Урсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; застосувати заходи, щодо забезпечення збереження предмета іпотеки двокімнатну квартиру загальною площею 41,1кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування серії ВКМ №276338 від 19.08.2008р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_2 право власності на яку, згідно з витягом №19953673 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виїденим 230.08.2008р. Херсонським ДБТІ, зареєстроване в книзі 31, за номером 12072,за реєстраційним номером 24089685, шляхом передачі його в управління ПАТ «Укрсоцбанк» на період до його реалізації; відшкодувати з відповідача судові витрати в розмірі 2130,07грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, крім того доповнив позовні вимоги та просив застосувати норми ст.217 ЦПК України, які просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених в письмових заперечення долучених до матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф081096П, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 02.11.2009р. відповідач отримав кредит в сумі 35000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2023р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.08.2008р. було укладено договір іпотеки між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відповідно якого ОСОБА_1 надав в іпотеку: двокімнатну квартиру загальною площею 41,1кв.м., житловою площею 26,6кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування серії ВКМ №276338 від 19.08.2008р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_2 право власності на яку, згідно з витягом №19953673 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виїденим 230.08.2008р. Херсонським ДБТІ, зареєстроване в книзі 31, за номером 12072,за реєстраційним номером 24089685.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого, станом на 21.05.2014р. заборгованість склала 49048,93доларів США )що еквівалентно 575010,93грн.), що складається з31601,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 14816,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 904,07доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредит; 1726,99 доларів США - пеня за несвоєчасність повернення відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № Ф081096П від 26.08.2008р.

На неодноразові попередження позивача про погашення заборгованості не відреагували; позивач виконав свої зобов'язання відповідно укладеного договору; судовий збір в сумі 2130,07грн. сплачені позивачем.

Відповідно до довідки КП «Дніпровський» від 05.12.2014р. ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1. Згідно наданих витягів, іншого житла у відповідача немає.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника, у порядку, встановленому цим Законом,

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач має заборгованість, яка зазначена вище по виконанню кредитних зобов'язань, виконання даних зобов'язань забезпечено іпотекою.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону: пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.9 Постанови №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Однак відповідно ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року за № 1304-VII визначено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Враховуючи вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що предмет договору іпотеки як забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором - 2-кімнатна квартира загальною площею 41,1кв.м., житловою площею 26,6кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, яка використовується, як місце постійного проживання позичальника, у його власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, що відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за № 1304-VII, в наслідок чого щодо наведеного нерухомого майна діє мораторій на примусове стягнення (відчужене без згоди власника) майна.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову, а також роз'яснити позивачу, що останній не позбавлений права звернутися в наступному із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави, за умови припинення дії вищезазначеного мараторію.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 553, 572, 575, 589, 590, 610, 611, 623, 1050, 1052, 1054-1057 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя Дорошинська В.Е.