МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Номер провадження № 2/521/1691/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Жуган Л.В.

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся 19.12.2014 року до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 06.10.2013 року водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись у м. Одесі, по вул. Б. Хмельницького, 43, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який від удару по інерції скоїв наїзд на перешкоду (стовп електромережі). Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2013 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач вказує, що автомобіль НОМЕР_2, належить на праві приватної власності ОСОБА_5, який довіреністю від 13.03.2012 року уповноважив ОСОБА_2 подавати заяви та виконувати всі дії пов'язані з довіреністю.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3, автомобілю НОМЕР_2, була спричинена матеріальна шкода у розмірі 16086,35 грн.

ОСОБА_2 також вказує, що протиправними діями відповідача ОСОБА_3 йому було заподіяно моральну шкоду.

Оскільки транспортний засіб «Toyota Sprinter», д/н НОМЕР_3, яким в момент ДТП керував відповідач ОСОБА_3, був застрахований ПАТ «УСК «Гарант-Авто», позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» виплату страхового відшкодування не здійснило, посилаючись на те, що ця подія не є страховим випадком.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь: відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 16086 грн.; компенсацію моральної шкоди у розмірі 2000 грн.; понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В процесі розгляду справи, до участі в справі - 29.01.2015 року протокольною ухвалою суду, було залучено ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги не визнав, вважав, що відшкодовувати шкоду має страхова компанія ПАТ «УСК «Гарант-Авто», в якій на момент ДТП була застрахована його цивільно-правова відповідальність, як власника транспортного засобу.

Представник третьої особи ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2013 року о 14.25 годин водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись у м. Одесі, по вул. Б. Хмельницького, 43, не врахував дорожні обставини, не вибрав безпечну швидкість руху, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який від удару по інерції скоїв наїзд на перешкоду (стовп електромережі). Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2013 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого він був визнаним винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_4, належить на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, виданим РЕВ-1 при УДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 13.03.2012 року.

ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 13.03.2012 року довіреність на право керування та розпорядження цим автомобілем, з правом передоручення, із терміном дії до 13.03.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1829.

Статтею 3 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8604819 від 02.10.2013 року, укладеного між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та ОСОБА_3, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку настання страхового випадку у визначений полісом термін.

Дорожньо-транспортна пригода від 06.10.2013 року, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, є страховим випадком згідно до умов вищезазначеного полісу.

За п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Так, за ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо.

Згідно Витягу - наданого в судовому засіданні відповідачем, - з Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8548242 від 16.10.2013 року, укладеного між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_3, вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована також у цій страховій компанії на період з 17.10.2013 року до 16.10.2014 року.

Листом від 07.08.2014 року вих. №1770 «ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повідомило ОСОБА_4, що згідно довідки ДАІ у водія автомобілю «Тойота» держномер НОМЕР_6 на момент ДТП був діючий поліс СК «УТСК» АС/8548242.

Та при цьому позивач ОСОБА_2 вказує, що так як транспортний засіб був пошкоджений внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3, тому останній зобов'язаний відшкодувати йому заподіяну шкоду, пов'язану із ремонтом пошкодженого автомобілю, не заявляючи при цьому вимог до страхової компанії поліс якої був діючий на момент ДТП. Позивач обґрунтував розмір завданої шкоди на підставі калькуляції/висновку №3271/Б від 04.12.2013 року, в якій зазначено, що вартість ремонту автомобілю НОМЕР_4, внаслідок ДТП, становить 16086,35 гривень.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 Постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Судом було встановлено, що власником автомобілю НОМЕР_2, є ОСОБА_5, а в момент ДТП автомобіль перебував у володінні позивача ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.03.2012 року із терміном дії до 13.03.2017 року, виданої ОСОБА_5

Зі змісту зазначеної довіреності вбачається, що позивач ОСОБА_2 був наділений ОСОБА_5 правом розпоряджатися (зняти з обліку в органах ДАІ, продати при умові сплати податку з доходів з фізичних осіб від його імені, здавати в оренду, визначаючи у договорах ціну та умови за своїм розсудом, проходити техогляд, страхувати) належним йому автомобілем НОМЕР_2.

Для цього ОСОБА_5 було надано ОСОБА_2 право: подавати від його імені заяви до відповідних установ, про виправлення технічних помилок, одержувати необхідні довідки та документи, укладати та підписувати за нього відповідні договори цивільно-правового характеру, отримати належні йому гроші, розраховувати податки, сплатити належні з нього платежі та податки, включаючи державне мито (плату), подавати звіт про доходи, узгоджувати усі процедурні питання, бути представником у будь-яких страхових компаніях з будь-яких питань відносно вищевказаного транспортного засобу, укладати та переоформлювати договори страхування транспортного засобу, отримувати страхове відшкодування, в тому числі у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті ДТП, укладати угоди по відшкодування заподіяної шкоди, бути представником в ДАІ по всім необхідним питанням з правом заміни кольору, вузлів та агрегатів, заміни номерних знаків, розукомплектування транспортного засобу, вибраковки номерних вузлів та агрегатів, двигуна, кузова, з правом подальшого розпорядження цими агрегатами, отримання тимчасового реєстраційного талону та дублікату свідоцтва про реєстрацію ТЗ, керувати, з правом тимчасового виїзду за кордон, у разі необхідності з оформленням такого права у встановленому чинним законодавством порядку, та виконати всі інші дії, пов'язані з цією довіреністю.

З вищевикладеного судом встановлено, що права - звертатися до суду з позовом про відшкодування завданих автомобілю збитків від свого імені - особисто ОСОБА_2, власник автомобілю ОСОБА_5, не надав, на підставі цього, суд вважає, що право вимоги відшкодування матеріальної шкоди особисто позивачем ОСОБА_2 до нього не переходило.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд також враховує, що згідно положень ЦК України видача довіреності не передбачає зміну власника майна, тільки власник вправі розпоряджатися належним йому майном, в тому числі вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Згідно положень «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, визначено, що особа яка не є власником джерела підвищеної небезпеки, має довести суду, що саме йому завдано шкоду і він поніс витрати на ремонт автомобілю.

Тобто не будучи власником автомобілю, ОСОБА_2 повинен був довести суду, що в нього виникло майнове право на звернення з вимогами про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, внаслідок того, що він особисто фактично вже поніс витрати по завданій шкоді автомобілю.

Однак, в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивач не надав суду доказів, які б підтвердили обставини, що він фактично вже поніс витрати на ремонт автомобіля.

Суд вважає, що звертаючись до суду з даним позовом від свого імені ОСОБА_2 без достатніх на те правових підстав фактично може стати власником грошових коштів за відшкодування майнової шкоди, завданої автомобілю, власником якого є ОСОБА_5

Оцінюючи вимоги позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що в момент ДТП від 06.10.2013 року, автомобілем НОМЕР_2, керував водій ОСОБА_4, і з цих підстав, та з урахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає безпідставними вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що даний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки за наведеними обґрунтуваннями та вимогами пред'явлений неналежним позивачем.

Оскільки в задоволенні вимог судом було відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов'язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої внаслідок ДТП - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Жуган