Справа 2/243/14/2015
Єд. ун. № 243/95/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 лютого 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язанням вчинити певні дії, посилаючись на те, що позивач є власником ? частки домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2003 року.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007 року був встановлений порядок користування домоволодінням, згідно якого позивачу було виділено в користування дві кімнати літерами 1-5 та 1-6, житловою площею 6,4 кв.м та 12,6 кв.м відповідно, веранду 1-7, площею 9 кв.м, літню кухню з сіньми та сараєм (літ. Б,б,Д), туалет Ж. Іншому співвласнику ОСОБА_6 було виділено в користування кімнату 1-3, площею 9,5 кв.м, кухню 1-4, площею 7,7 кв.м, сіні 1-1, площею 3,8 кв.м, комору 1-2, площею 3,9 кв.м, літню кухню з сіньми В,в, літню веранду Г, сарай Е, туалет З, підвал під коморою, водопровід та горище залишено в спільному користуванні.

Цим же рішенням суду був встановлений порядок користування земельною ділянкою : земельну ділянку було поділено на дві рівні частки по 453 кв.м відповідно до розробленого проекту поділу. Позивачу було виділено в користування частку земельної ділянки №2, площею 453 кв.м. ОСОБА_6 було зобов'язано встановити окремий вхід до двору і перевстановити ганок, скласти ступені зі своєї сторони. Позивача ОСОБА_1 було зобов'язано встановити окремий вхід до двору зі своєї сторони, здійснити дверний отвір в стіні веранди та скласти ступені ганку.

Вказане рішення суду було виконане обома сторонами.

На той час позивача та його брата такий порядок поділу влаштовував, брат не чинив перепон в користуванні горищем та водопроводом, які залишились за рішенням суду на відведеній йому території.

Після смерті брата його рідна донька ОСОБА_7 успадкувала зазначену вище ? частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами та 31.08.2010 року продала за договором купівлі-продажу відповідачу ОСОБА_5 Земельна ділянка не була предметом договору купівлі-продажу і ОСОБА_5 не є власником ? частки земельної ділянки, на якій розташована ? частка будинку.

ОСОБА_5 зареєстрував за собою право власності і після цього як співвласник порушує право власності позивача на користування ? часткою домоволодіння та земельної ділянки, порядок користування якими був встановлений рішенням Слов'янського міськрайонного суду 16.11.2007 року.

Відповідач заборонив позивачу користуватися горищем житлового будинку і водопроводом, які знаходяться в спільному користуванні шляхом незаконного зведення огорожі відповідно до розробленого проекту поділу, встановленого рішенням суду від 16.11.2007р. для позивача та його померлого брата ОСОБА_6

Окрім того, відповідач, не отримавши письмову згоду у позивача, збудував частково на земельній ділянці позивача фундамент під будівлю.

Для підтвердження порушення своїх прав позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_8, яка надала висновок про те, що на земельній ділянці № 1, яка раніше була відведена померлому брату позивача, відповідач демонтував літню кухню Г, сарай Е, туалет З, а на їх місті збудував фундамент під будівлю. Вхід на горище та водопровід знаходяться на території відповідача, яка має паркан. Через це позивач не має можливості користуватися спільним горищем, водопроводом. Відповідач відрізав труби, по яким подавалася вода на земельну ділянку позивача та викинув лічильник води, за яким позивач сплачував за користування водою.

В сараї Д, який є власністю позивача, останній зберігає мотоцикл та човен, якими не має можливості виїжджати на вулицю через зведений відповідачем паркан.

Експертом ОСОБА_8 було встановлено, що при поділі земельної ділянки за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р. була допущена помилка, тобто фактично померлому брату позивача було фактично виділено 484 кв.м, а позивачу 422 кв.м. При перемірці земельних ділянок експерт зафіксував, що у відповідача розмір земельної ділянки складає 469 кв.м, у позивача 438 кв.м.

Просить суд :

1) зобов'язати відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме : знести паркан на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1, який відмежовує земельну ділянку, на якій розташована ? частка домоволодіння відповідача, та територію земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача, на якій розташовані господарські будівлі «И,Б,Д,Ж»; а також який встановлений зі сторони домоволодіння № 29 та відмежовує земельну ділянку, на якій розташовані будівлі літ. «В,в», та який примикає безпосередньо до стіни житлового будинку, який знаходиться в спільному з відповідачем користуванні зі сторони ганку;

2) зобов'язати відповідача відновити подачу води на територію ? частки земельної ділянки, яка була виділена позивачу в користування на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007р., з встановленням лічильника води ;

3) зобов'язати відповідача не перешкоджати позивачу в користуванні горищем, вхід до якого знаходиться зі сторони житлового будинку, ? частка якого знаходиться у власності відповідача, та водопроводом, які були виділені в спільне користування на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р.;

4) заборонити відповідачу без згоди позивача здійснювати будівництво споруджень на ? частці земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача, та на ? частці земельної ділянки, яка була виділена в користування померлого брата позивача ОСОБА_6 на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р. ;

5) встановити наступний порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 наступним чином : в спільному користуванні співвласників залишити частину земельної ділянки площею 46 кв.м ( на малюнку жовтим кольором), а саме :

- частку земельної ділянки навколо частини будинку, який знаходиться в користуванні відповідача шириною 1,0м, довжиною 5,6м для обслуговування стіни житлового будинку співвласнику ОСОБА_5 з боку домоволодіння № 33;

- на відстані 7,3м від зовнішнього паркану по АДРЕСА_1 вглиб ділянки на відстані будинку ( частини, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_5, і на відстані 2,25 м від кута добудованого сараю;

- далі вглиб ділянки до перехрестя з встановленим стовпом огорожі по похилій довжиною 9,2м;

- далі по істотній лінії межі між двома співвласниками довжиною 9,2м, яка з'єднує кут бесідки, позначеної літерою И, а також встановлений стовп.

В користування ОСОБА_5 пропонується земельна ділянка площею 453 кв.м, а саме :

- ділянка загального користування площею 23 кв.м;

- земельна ділянка, в тому числі під спорудами площею 430 кв.м ( на малюнку оранжевим кольором);

- під ? часткою житлового будинку, позначеного літерою А-1 та прибудованого сараю в зовнішніх стінах площею 40,0 кв.м;

- під городом, під літньою кухнею літ. В та прибудовою літ. «в», під фундаментом площею 390 кв.м.

В користування ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка площею 453 кв.м, а саме :

- ділянка загального користування площею 23 кв.м;

- земельна ділянка, в тому числі під частиною житлового будинку та спорудами площею 430 кв.м ( на малюнку синім кольором).

6) Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 243,60 грн., 1500 грн. за висновок експерта ОСОБА_8 № 120/1 від 15.11.2013 року; витрати за проведення експертизи, витрати за правову допомогу 300 грн. за підготовку позовної заяви та 40% мінімальної заробітної плати за годину участі адвоката у судовому засіданні.

Під час розгляду справи в суді у листопаді 2014 року позивач змінив позовні вимоги в частині порядку користування земельною ділянкою та прохав визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 3, запропонованим судовим експертом ОСОБА_8 у висновку № 147/1 від 11.09.2014 року.

14.01.2015р. позивач змінив позовні вимоги в частині порядку користування земельною ділянкою та прохав визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 5, запропонованим судовим експертом ОСОБА_8 у висновку № 168/1 від 20.12.2014 року.

Ухвалою суду від 14.01.2015р. задоволено клопотання позивача та його представника, залишено без розгляду позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача поновити подачу води на територію ? частки земельної ділянки позивача, з встановленням лічильника води; заборони відповідачу без його згоди здійснювати будівництво споруджень на ? частці земельної ділянки, яка була виділена в користування померлому брату позивача на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю, прохали їх задовольнити, навели доводи, тотожні викладеним у позовній заяві. Додатково ОСОБА_1 пояснив, що у нього на даний час немає можливості користуватися горищем та водопроводом. Встановлений рішенням суду у 2007 році порядок користування земельною ділянкою його влаштовував, оскільки іншим користувачем був його родич, а на даний час зведений паркан сторонньою для нього особою, межі ділянок залишилися тими самими. Він не проживає в даному домоволодінні, але зберігає в ньому транспортні засоби. Також позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 04.02.2015р. пояснив, що відповідачем ОСОБА_5 був об лаштований вхід на горище у вигляді дверей, але він його зашив профлистом, оскільки не просив його робити цей вхід, він йому не потрібен. Вважає, що за запропонованим ним варіантом користування він буде мати доступ до горища, водопроводу, двору і без цього отвору.

Відповідач ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на свої письмові заперечення, які полягають у тому, що ухвалою суду від 28.11.2014р. по іншій справі за його позовом до ОСОБА_1 про виділ частки майна в натурі проведено будівельно-технічну експертизу. У присутності сторін 11.12.2014р. було проведено натурне дослідження та натурні заміри земельних ділянок експертом ОСОБА_9, які експертом ОСОБА_8 не проводилися. Було встановлено, що площа земельної ділянки в користуванні ОСОБА_5 448 кв.м, тобто менша, ніж встановлена рішенням Слов'янського міськрайсуду від 16.11.2007р. і саме він має права вимагати усунення перешкод в користуванні ділянкою, а не ОСОБА_1 Перешкод у користуванні горищем Середі він ніколи не створював, цей факт позивачем не доведений. Висновки експерта ОСОБА_8 та ОСОБА_9 однакові в частині можливості облаштування входу на горище. Ним цей вхід вже зроблений аналогічний тому, який є у його половині будинку, що підтверджується фотознімками. Підстав для зміни порядку користування земельними ділянками, встановленого рішенням суду у 2007 році, не мається. Просив також стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_4 прохала у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що земельна ділянка не перебуває у власності позивача та відповідача, порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою був визначений відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р. позивачем разом із попереднім власником. Цей порядок поширюється і на нового власника ОСОБА_5 На даний час рішення суду не скасовано, не переглянуто в установленому законом порядку, а тому підстав для визначення нового порядку користування немає. На земельній ділянці позивача та відповідача існують два самостійні водопроводи, за які кожен з співвласників сплачує самостійно. Коли позивач самовільно приєднався до водоводу на ділянці відповідача поза врахуванням лічильником та використовував воду для поливу своєї частки земельної ділянки, це самовільне підключення було від'єднано уповноваженими особами комунального підприємства. Висновок експерта ОСОБА_8 не можна вважати достовірним та приймати до уваги, оскільки нею були проведені два дослідження одного й того самого об'єкта за заявою позивача та за ухвалою суду, вони суттєво відрізняються. Під час допиту експерт підтвердила, що не проводила замірів, а їх проводила інша особа за її проханням у відсутності сторін (кадастрову зйомку). У грудні 2014р. судовий експерт ОСОБА_9 оглядав спірний об'єкт та власноручно проводив заміри, за його висновком ОСОБА_5 користується меншою площею 448 кв.м, ніж ? частка загальної площі земельної ділянки. Цими земельними ділянками сторони користуються тривалий час, Середі перешкод в користуванні ділянкою та горищем ніхто не чинить. Під час розгляду даної справи ОСОБА_5 за власні кошти зробив двері та доступ до горища ОСОБА_1, що зафіксовано на фото, але тому вона не потрібна і він її зашив металом.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Позивач ОСОБА_1 є власником ? частки житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будовами та спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2003 року, виданого Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою ( № в реєстрі 1-497). На час видачі свідоцтва з нього вбачається, що спадковим майном є житловий будинок А-1, житловою площею 28,5 кв.м та споруди : вбиральня Ж, водопровід № 1 ( а. с. 8 т.1).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007 року був встановлений порядок користування домоволодінням, згідно якого позивачу ОСОБА_1 було виділено в користування дві кімнати літерами 1-5 та 1-6, житловою площею 6,4 кв.м та 12,6 кв.м відповідно, веранду 1-7, площею 9 кв.м, літню кухню з сіньми та сараєм (літ. Б,б,Д), туалет Ж. Іншому співвласнику ОСОБА_6 було виділено в користування кімнату 1-3, площею 9,5 кв.м, кухню 1-4, площею 7,7 кв.м, сіні 1-1, площею 3,8 кв.м, комору 1-2, площею 3,9 кв.м, літню кухню з сіньми (В,в), літню кухню Г, сарай Е, туалет З, підвал під коморою, водопровід та горище залишено в спільному користуванні ( а. с. 31-32 т.1).

Цим же рішенням суду був встановлений порядок користування земельною ділянкою : земельну ділянку було поділено на дві рівні частки по 453 кв.м відповідно до розробленого проекту поділу. Позивачу ОСОБА_1 було виділено в користування частку земельної ділянки №2, площею 453 кв.м. ОСОБА_6 було зобов'язано встановити окремий вхід до двору і перевстановити ганок, скласти ступені зі своєї сторони. Позивача ОСОБА_1 було зобов'язано встановити окремий вхід до двору зі своєї сторони, здійснити дверний отвір в стіні веранди та скласти ступені ганку.

Вказане рішення суду набрало законної сили та було виконане обома сторонами.

Після смерті ОСОБА_6 його рідна донька ОСОБА_7 успадкувала зазначену вище ? частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами та 31.08.2010 року продала за договором купівлі-продажу відповідачу ОСОБА_5

З вказаного договору купівлі продажу вбачається, що предметом договору є ? частка майна - житловий будинок А-1, жилою площею 28,5 кв.м, три літні кухні літ. Б.В.Г, два сараї Д.Є, вбиральня Ж, водопровід № 1, вбиральня З, альтанка І, водопровід №2. Згаданий житловий будинок та господарські споруди розташовані на земельній ділянці Святогірської міської ради площею 0,0906 га ( а. с. 7 т.1).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Святогірської міської ради № 277 від 30.11.2011 року ? частці житлового будинку АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_5, поштову адресу : АДРЕСА_1 ( а. с. 84 т.1).

Згідно технічних умов від 23.08.2011р. та від 02.09.2011р., договору про надання послуг населенню з водопостачання та водовідведення від 22.09.2011р., ОСОБА_5 отримав право на введення в експлуатацію водопроводу та каналізації за адресою АДРЕСА_1, є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення ( а. с. 85-87 т.1).

Відповідно до висновку № 147/1 будівельно-технічної експертизи від 11.09.2014р., складеного судовим експертом ОСОБА_8, фактичний порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою : АДРЕСА_1, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 не відповідає правовстановлюючим документам. Фактично в користуванні ОСОБА_5 знаходиться земельна ділянка площею 463 кв.м, що на 10 кв. м більше належного, а в користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 443 кв.м. що на 10 кв.м менше, ніж приходиться на ? частину. Згідно правовстановлюючих документів площа земельних ділянок сторін має складати по 453 кв.м кожному. Оскільки вхід на горище, яке знаходиться у спільному користуванні за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р., розташований з боку земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_5, існує перешкода в користуванні горищем позивачу ОСОБА_1 у вигляді огорожі між земельними ділянками. Для усунення перешкод в користуванні горищем необхідно виконати дверний отвір з віконного отвору в частині жилого будинку, який знаходиться в користуванні ОСОБА_1

Відповідно до варіанту № 3 поділу земельної ділянки, викладеного у висновку експерта № 147/1 в користування ОСОБА_1. пропонується залишити частину земельної ділянки площею 453 кв.м, в тому числі обтяжену сервітутом площею 5 кв.м, а саме : від точки торцевого кута жилого будинку на відстань 4 м вздовж стіни в бік вул.. 1-го Травня, потім 1 м в бік домоволодіння № 33; потім 4,3м вглибину ділянки; 2,3 м по косий в бік домоволодіння № 29 до перехрестя з існуючим стовпом огорожі; далі 1,23 м в бік вул.. 1-го Травня до стіни жилого будинку; далі 1,15м до кута жилого будинку. Для можливості проїзду до літньої кухні Б та сараю Д пропонується ОСОБА_1 використати право земельного сервітуту (право проїзду по ділянці ОСОБА_5.). Для можливості обслуговування жилого будинку А-1 пропонується використати право земельного сервітуту ОСОБА_5 (право проходу по ділянці ОСОБА_1 для обслуговування даної будівлі).

В користуванні ОСОБА_5 пропонується залишити частину земельної ділянки площею 453 кв.м, в тому числі обтяжену сервітутом площею 39 кв.м, а саме від точки на стіні жилого будинку, що знаходиться на відстані 3,9 м від південного кута жилого будинку, вглиб ділянки; далі по косий 1,32 м в бік домоволодіння № 29; далі 2,59 м в бік домоволодіння № 29; далі 5,7 м під кутом 60 градусів в бік домоволодіння № 33; далі 3,6м вглиб ділянки на відстані 2,25 м від жилого будинку та 2,25м від літньої кухні літ. В;далі 1,35 м до існуючого стовпа в бік домоволодіння № 33; далі продовження 9,35 м вздовж існуючої огорожі між земельними ділянками в бік домоволодіння № 33; далі 1,23 м в бік вул.. 1-го Травня до стіни жилого будинку; далі 8,36м вздовж стіни жилого будинку; далі 4,94 м вздовж стіни жилого будинку в бік вул.. 1-го Травня.

Відповідно до висновку № 168/1 додаткової будівельно-технічної експертизи від

20.12.2014р., проведеної експертом ОСОБА_8, вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для обладнання окремого входу в горище приміщення будинку АДРЕСА_1, складає 8075,00 грн.; запропоновані варіанти № 5,6 порядку користування земельною ділянкою, які були запропоновані по варіанту №3 первинного висновку експертизи № 147/1 від 11.09.2014р., залишивши при цьому огорожу вздовж ділянки, яка поділяє земельну ділянку на дві частини по фактичному розташуванню, збільшивши при цьому лінію огорожі від входу на земельну ділянку на присадибну ділянку на 0,4 м, а саме з 7,3м до 7,7м ( а. с. 214-238,242-243 т.1).

З пояснень судового експерта ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що на час укладання договору купівлі-продажу у 2010 році не було обов'язковим внесення до реєстру кадастрового плану земельної ділянки. Внаслідок цього нею був замовлений у ФОП ОСОБА_10 кадастрову зйомку спірної ділянки, яку її надав спеціаліст 11.08.2014р. На час огляду експертом у квітні 2014р. спірної ділянки погодні умови не дали можливості провести кадастрову зйомку. Як вона проводилася та чи повідомлявся про це співкористувач ОСОБА_5, її не відомо. При визначення меж земельної ділянки вона виходила з того, що площа, згідно правовстановлюючих документів, складає 906 кв.м. На час проведення експертизи різниця у площах співкористувачів складає за документами 15 кв.м. а фактично 10 кв.м. Дослідження спеціаліста у листопаді 2013р. було зроблено на підставі даних БТІ та її власних замірів, а під час проведення експертизи заміри проводилися геодезистом та більш сучасною технікою, тому різниця у площах 31 кв.м, згідно висновку спеціаліста, не відповідає дійсності. Під час огляду спірної земельної ділянки нею було встановлено, що у кожного із співкористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є окремий водопровід, у Середи на ділянці є свій водопровід із колодязем, який також відображений у інвентарній справі БТІ, а ОСОБА_5 провів свій окремий водопровід із колодязя, який розташований за територією спірної ділянки. Перешкод у ОСОБА_1 з приводу користування водопроводом немає. Причиною розбіжностей площ земельних ділянок за рішенням суду 16.11.2007р. та висновку експерта є те, що під час проведення експертизи використовувалися заміри геодезичної зйомки, які є більш точними.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 34 від 02.02.2015р., складеного експертом ОСОБА_9 на підставі ухвали Слов'янського міськрайонного суду від 28.11.2014р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про виділ частки майна в натурі, виділ в натурі ОСОБА_5 частини горища можливий з облаштуванням входу на горище з боку фасаду ОСОБА_1. Площа земельної ділянки ОСОБА_5, згідно проведеним замірам у присутності сторін, складає 448 кв.м по існуючій огорожі. Під час проведення експертизи 11.12.2014р. у присутності сторін було проведено натурне обстеження об'єкту - жилого будинку, господарських будівель та земельної ділянки по АДРЕСА_1.( а. с. 20-24,29-33 т. 2).

Інших доказів, у тому числі правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку АДРЕСА_1, згідно вимог ст.ст. 10,11,60 ЦПК України сторонами суду під час попереднього розгляду справи або до початку розгляду судом справи по суті не надано.

Правовідносини між сторонами регулюються земельним та цивільним законодавством України.

Згідно із вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів ( ч.1 ст.3 ЦПК України).

Конституцією України ( ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції" від 17.07.1997р. №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16,386,391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира ( статті 379,382 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення

перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі земель із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що раніше були надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

З 1.01.2002р. відповідно до ст. 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02.05.2009р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009р. №1066-У1 право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Громадяни зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розділу Х «Перехідні Положення» ЗК), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

З 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року № 1702-УІ.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року (із змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права ( п.7).

Позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання знести паркан задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В дослідницькій частині висновку експерта від 11.09.2014р. № 147/1 експерт посилається на те, що для визначення фактичної площі земельних ділянок, що знаходяться у користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_1 експерт наклав план жилого будинку літ. А-1 та кадастровий план, наданий згідно клопотання № 211 від 26.03.2014р., хоча в матеріалах експертизи кадастровий план відсутній ( а. с. 113 т.1).

З пояснень експерта ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що кадастрова зйомка в присутності сторін та за її участю не проводилася, як її проводив підприємець ОСОБА_10, якому вона замовила це зробити, її не відомо.

Аналізуючи висновки судового експерта ОСОБА_8 № 120/1,№147/1, 168/1 та судового експерта ОСОБА_11 № 34, суд приходить до висновку, що усі три висновки судового експерта ОСОБА_8 мають в собі суттєві внутрішні протиріччя, в тому числі в частині визначення фактичної площі, яка знаходиться в користуванні сторін. Згідно висновків експерта № 120/1 та 147/1, експертом при дослідженні одного й того самого об'єкта - спірної земельної ділянки встановлені різні відхилення від фактичної площі співкористувачів : спочатку 31 кв.м, потім 10 кв.м, 15 кв.м ( а. с. 15-16 т.1, 114,117,132 т.1). При цьому експерт не заперечувала, що нею особисто заміри земельних ділянок не проводилися.

Експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що нею для проведення експертизи враховувалися на технічну документація та геодезичну зйомку, яку за її дорученням провів ОСОБА_10, які потім вона за допомогою комп'ютерної програми наклала та зробила висновок без реальних замірів земельної ділянки. При цьому, в матеріалах судових експертиз, зроблених експертом ОСОБА_8, відсутня сама геодезична зйомка, доручення про її проведення певному спеціалісту, а також відсутні відомості щодо проведення цієї зйомки за участі або у присутності користувачів земельних ділянок, що є суттєвим у даних спірних правовідносинах.

Проте сторони не заперечували, що 11.12.2014р. під час проведення натурних замірів спірної земельної ділянки експертом ОСОБА_9 були присутні сторони.

З цих підстав судом не приймаються до уваги висновки судового експерта ОСОБА_8, висновок же судового експерта ОСОБА_11 сумнівів у суду не викликає. Доводи позивача та його представника щодо неналежності цього висновку експерта по даній справі судом до уваги не приймаються, оскільки експерте дослідження проведено на підставі ухвали суду, дослідженню підлягав спірний об'єкт - домоволодіння АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що порядок користування житловим будинком з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельною ділянкою за адресою : АДРЕСА_1, - визначений між сторонами рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007 року, яке вступило в законну силу, на даний час не скасовано та не переглянуто в установленому законом порядку. Сторони в судовому засіданні не заперечували, що встановлений вказаним вище рішенням суду порядок користування земельною ділянкою, житловим будинком з господарчими та побутовими будівлями і спорудами сторонами був виконаний обома сторонами (співвласниками). Відповідач ОСОБА_5 з набуттям за договором купівлі-продажу ? частки житлового будинку набув право власності (право користування) на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З вказаних вище підстав позовні вимоги щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою та домоволодінням шляхом знесення паркану тощо, усунення перешкод в користуванні домоволодінням задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про заборону відповідачу в майбутньому здійснювати дії щодо будівництва будинку чи інших споруд на земельній ділянці, суд зазначає, що захисту в судовому порядку підлягає порушення прав, свобод, законних інтересів особи, яке вже відбулося, тобто вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому. Позивачем не доведено цих вимог належними доказами, а тому ці позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що позивач не мав доступу до горища, яке перебуває у спільному з відповідачем користуванні на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007р.

З наданих суду фотознімків та пояснень сторін вбачається, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_5 було зроблено двері до горища з боку фасаду ОСОБА_1, аналогічні тим дверям, які є з іншого боку будинку, тобто були усунені перешкоди в користуванні горищем. Проте 04.02.2015р. позивач ОСОБА_1 повідомив суд, що ним ці двері були зашиті профлистом, тобто в даному випадку з боку ОСОБА_5 не чиниться перешкод в користуванні горищем ОСОБА_1 і в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст. 88 ЦПК України, тобто стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то витрати по сплаті судового збору, витрати на проведення експертних досліджень, витрати на правову допомогу слід покласти на позивача ОСОБА_1

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільній та адміністративній справах» від 20.12.2011р. № 4191-У1, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Доводи у письмових запереченнях ОСОБА_5 про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на його користь понесених по справі судових витрат суд до уваги не приймає, оскільки під час розгляду справи суду не надано документально підтверджених доказів, які б підтверджували такі витрати відповідача, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Судові витрати ОСОБА_1 покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з моменту проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у розгляді справи і не були присутніми під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв