Справа № 4с-325/1/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Д.К., за участю представника скаржника ОСОБА_1, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Х.А., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в якій просить визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби (ВДВС) Приазовського районного управління юстиції (РУЮ) Бабак Х.А. щодо опису та арешту належної скаржнику 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 неправомірними і скасувати акт опису та арешту цього майна складений державним виконавцем 29 січня 2015 року у виконавчому провадженні № 36367850.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом 2-84/12, виданим Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 грошової компенсації в сумі 98535,60 гривень, 29.01.2015 р. державним виконавцем Бабак Х.А. проведено опис та арешт належного йому майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80.94 кв.м, та складено відповідний акт, копію якого він отримав 31.01.2015 року. ОСОБА_3 вважає, що дії державного виконавця не відповідають вимогам ч.1ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", так як порушене право боржника на участь у провадженні виконавчих дій, даний акт державним виконавцем складений не за місцем розташування майна, так як він 29.01.2015 року перебував в квартирі АДРЕСА_1, але державний виконавець для складання акту не прибув, безпідставно описане майно передав стягувачеві ОСОБА_4 на зберігання. В скарзі також зазначено, що державним виконавцем порушені вимоги ч.1ст.63 Закону, конституційне право ОСОБА_3 на житло за ст.47 Конституції України, так як при наявності іншого нерухомого майна (35/200 частин нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,00093,0 га, розташованої на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення індивідуального дачного будівництва), на яке вже накладений арешт і вартість його перевищує розмір стягнення за виконавчим документом безпідставно описана та арештована 1/3 частина його єдиного житла.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав вимоги ОСОБА_3, за обставинами, викладеними в скарзі і просить їх задовольнити з названих підстав.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Бабак Х.А. в судовому засіданні заперечує проти задоволення вимог, вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню посилаючись на те, що раніше описане та арештоване майно стягувача - це 35/200 частин нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 - кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" та земельна ділянка площею 0,00093,0 га, розташована на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району Запорізької області, для ведення індивідуального дачного будівництва, державна виконавча служба по різним причинам не має можливості реалізувати. А саме, вказану частину приміщення кафе не можна реалізувати із-за відсутності у боржника документів про право власності або користування на земельну ділянку під даною нерухомістю, а вищезазначену земельну ділянку - із-за відсутності, необхідного для отримання кадастрового номеру, виготовленого електронного файлу на земельну ділянку та відсутності згоди стягувача на авансування робіт по підготовці документів на майно для реалізації. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши сторін та дослідивши надані ними письмові докази, документи, які знаходяться у виконавчому провадженні №36367850, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 36367850, відкрите за виконавчим листом № 2-84/12 виданим 09.08.2012 року Приазовським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості майна на загальну суму 98535,60 гривень.

04.11.2014 року державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Бабак Х.А. в межах зазначеного вище виконавчого провадження було складено акт опису та арешту майна ОСОБА_3, а саме 35/200 частин нежитлового приміщення по АДРЕСА_2, яке державним виконавцем попередньо оцінено в 90000 гривень (а.с.41-42).

11.11.2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна ОСОБА_3, а саме земельної ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва, площею 0,00930 га, розташованої на території Приморсько-Посадської сільської ради. Зазначене майно державним виконавцем попередньо оцінено в 10000 гривень (а.с.45-46).

29 Січня 2015 року державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Бабак Х.А. при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа, з метою звернення стягнення на майно, складено акт опису та арешту майна ОСОБА_3 - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80,94 кв.м., вартістю 90000 гривень (а.с. 62-63).

Місце проживання ОСОБА_3 з 26 серпня 1997 року зареєстроване в зазначеній квартирі, що підтверджується копією паспорту скаржника (а.с. 4). Згідно обставин, викладених в скарзі, а також пояснень представника заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні, у ОСОБА_3 відсутнє будь яке інше житло. Відомості про наявність іншого житла у боржника в матеріалах виконавчого провадження також відсутні, та цю обставину не заперечує державний виконавець.

Відповідно до частин 1,5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Посилаючись в своїх запереченнях на неможливість продажу частини нежитлового приміщення, належного боржнику, державним виконавцем не надані докази виконання всіх можливих дій, передбачених законом та спрямованих на реалізацію арештованого майна (в тому числі, не проведена оцінка майна). Відсутні докази про відмову спеціалізованими підприємствами в реалізації майна.

Однією із причин неможливості реалізації нежитлового приміщення державним виконавцем вказано відсутність у боржника права власності або права користування на земельну ділянку, на якій розташоване це майно.

Із наданих державним виконавцем документів (заяви щодо надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.11.2014р.,а.с.43) судом встановлено, що земельна ділянка під належною ОСОБА_3 частиною нежитлового приміщення має кадастровий номер :09:058:0041.

В розумінні ст. 120 ЗК України, істотною умовою договору про відчуження об'єкту нерухомого майна, є лише кадастровий номер земельної ділянки, а не право власності на неї, тому названі вище державним виконавцем підстави для неможливості реалізації описаного та арештованого майна боржника не ґрунтуються на законі.

Іншою причиною для неможливості реалізації описаного раніше майна боржника як нежитлового приміщення так і земельної ділянки, площею 0,00930 га, розташованої на території Приморсько-Посадської сільської ради (згідно пояснення представника боржника ОСОБА_1 земельна ділянка розташована на березі Азовського моря та має велику ринкову цінність і може бути реалізована для виконання рішення суду), державним виконавцем в судовому засіданні названо - відсутність коштів для виготовлення документів, необхідних для продажу майна, а також відсутність згоди стягувача на авансування цих робіт та рекомендації ОСОБА_4 щодо необхідності звернення стягнення першочергово на 1/3 частину квартири боржника і частину нежитлового приміщення.

Вказані державним виконавцем підстави звернення стягнення саме на житло боржника, в якому він проживає, не ґрунтуються на законі і суперечать ч.1ст.63 Закону.

За вимогами ч.1 ст.6, ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний: використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, дії державного виконавця з опису та арешту єдиного житла боржника, в якому він проживає, є передчасними і не відповідають вимогам закону, порушують право боржника на житло, оскільки боржник має інше майно, на яке може бути звернено стягнення, неможливість звернення стягнення на інше майно державним виконавцем не доведена.

На підставі викладеного, суд вважає дії державного виконавця, щодо опису та арешту належної ОСОБА_3 1/3 частини квартири неправомірними, а скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Оскільки відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту є одним із способів прийняття рішення про накладення арешту на визначене в акті майно з метою його подальшої реалізації, то у зв'язку з неправомірністю накладення арешту, з метою відновлення порушених прав боржника, такий акт підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 210, 212, 213, 293, 383 - 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції в Запорізькій області - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Бабак Христини Анатоліївни щодо проведення 29 січня 2015 року опису та арешту майна належного ОСОБА_3, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Скасувати акт опису та арешту майна складений 29 січня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Приазвоського районного управлінні юстиції Бабак Христиною Анатоліївною у виконавчому провадженні № 36367850, яким накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, належну ОСОБА_3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Пантилус