Справа № 562/542/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2015 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І. М.

при секретарі Прадош О. М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Ступнівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві ОСОБА_1 просив визнати право власності на спадкове майно за законом - житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 селі Ступно Здолбунівсьокго району Рівненської області, після смерті мами ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що його батькові ОСОБА_5 належав житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1

Стверджує, що після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_4 (його мама) своєчасно прийняла в спадщину вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, але документально його не оформила.

Зазначає, що 22 листопада 2000 року його мама ОСОБА_4 оформила на нього заповіт на земельну частку (пай). Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року він своєчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай).

Пояснює, що крім земельної частки (паю) в спадкове майно входить також два житлові будинку: один будинок 1949 року побудови, другий - 1959 року побудови, які обоє рахувалися за його батьком ОСОБА_5

Вказує, що його сестра в нотконтору та в суд щодо вирішення питання даної спадщини не зверталася, буде звертатися в суд про визнання за нею права власності на другий житловий будинок з надвірними будівлями 1959 року побудови.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали повністю, просили їх задоволити.

Відповідач позов не визнала у повному обсязі, просила у його задоволенні відмовити. Пояснила суду, що один з будинків знаходиться у занедбаному стані більше 30 років. За іншим будинком по АДРЕСА_1 вона постійно доглядає, обробляє земельну ділянку, таким чином фактично прийняла спадщину.

Дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення сторін по справі суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.ст.1223, 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Ступнівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 02 вересня 2013 року.

Також встановлено, що ОСОБА_4 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 заповіла своєму синові ОСОБА_1, про що свідчить заповіт від 22 листопада 2000 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ступнівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за № 130.

Разом з цим встановлено, що його батько ОСОБА_5 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 04 лютого 2010 року.

З долученого до матеріалів справи листа Здолбунівської державної нотаріальної контори №240/02-14 від 04.03.2014 року вбачається, що на житловий будинок по АДРЕСА_1 Здолбунівського району Рівненської області, належний ОСОБА_5, спадкоємицею за законом якого була його дружина ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та спадкоємицею за заповітом є дочка ОСОБА_3, яка також прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 не має права на спадкування частини майна, що належала її батьку на момент смерті та була заповідана їй. Оскільки вона фактично прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав у зв'язку зі скрутним матеріальним та фінансовим становищем.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст. 1236 ЦПК заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Спадкування частини спадщини, що не охоплена заповітом, регулюється ст..1245 ЦПК України, відповідно до якої частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Стаття 1258 цього Кодексу встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦПК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки після померлої ОСОБА_4 спадкоємцями за законом першої черги є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, угоди про поділ спірного майна між спадкоємцями немає, їх частки у спадщині, що не охоплена заповітом, є рівними. Пунктом 26 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Позивачем ОСОБА_1 не ставляться вимоги про виділ належної йому частки в натурі чи про усунення іншого спадкоємця за законом від права на спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач, згідно норм спадкового права, не довів ті обставини, на які посилалася при зверненні до суду.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем та її представником не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1236, 1245, 1258, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Ступнівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: