Справа № 361/4686/14 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/541/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 58 12.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Заготівельно-виробничого приватного підприємства «Регіон-2001» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Заготівельно-виробниче приватне підприємство «Регіон-2001», ОСОБА_3 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та позовом третьої особи Заготівельно-виробничого приватного підприємства «Регіон-2001» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації юридичної особи та відшкодування майнової шкоди,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У липні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначає, що у березні - квітні 2014 р. ОСОБА_2, разом з іншими жителями селища Велика Димерка, Броварського району, Київської області, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 склали та направили до голови Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_15 звернення, яке в подальшому було скероване до Броварської міжрайонної прокуратури Київської області для розгляду по суті та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства України.

У Зверненні Відповідач та інші особи, які його підписали, у образливій формі називають Позивача «оборотнем» (абзац 1 Звернення), «царем» (абзац 5 Звернення) та «корумпованою людиною» (абзац 5 Звернення), тобто розповсюджують про Позивача неправдиву інформацію.

Вважав, що інформація, яку поширив відповідач не відповідає дійсності та є недостовірною та відповідно доведена до відома багатьох осіб.

Порушення прав Позивача щодо поширення недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію останнього в очах невизначеного кола осіб, які читали та могли б читати Звернення, з точки зору додержання ним законів України та загальноприйнятих норм моралі.

Просив визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену ОСОБА_2 у вищенаведеному Зверненні; зобов'язати відповідача не пізніше 15-ти календарних днів від набрання рішенням у даній справі законної сили, надати позивачу докази направлення листів щодо спростування інформації, яка вказана в попередньому пункті, до Київської обласної державної адміністрації та Броварської міжрайонної прокуратури Київської області.

Також просив стягнути з ОСОБА_2 кошти у сумі 2 454,98 грн., що витрачені позивачем на придбання ліків та за моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 5 000 грн., що будуть перераховані як благодійна допомога неприбутковим організаціям.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2014 року прийнято позов третьої особи Заготівельно-виробничого приватного підприємства «Регіон-2001» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_3, про захист гідності, честі та ділової репутації юридичної особи та відшкодування майнової шкоди та об'єднано в одне провадження із позовом ОСОБА_1.

В обґрунтування позову вказував, що у березні - квітні 2014 р. ОСОБА_2, разом з іншими жителями селища Велика Димерка, Броварського району, Київської області, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 склали та направили до голови Київської обласної державної адміністрації колективне звернення, яке в подальшому було направлене до Броварської міжрайонної прокуратури для розгляду по суті та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства України.

Указана в колективному зверненні інформація стосовно Третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору є недостовірною, образливою та такою, що завдає шкоди його діловій репутації.

Зі змісту листа прокуратури від 23 квітня 2014 року № 2168 вих.-14, вбачається, що інформація, указана у Зверненні Відповідачем свого підтвердження не знайшла. Порушень чинного законодавства зі сторони третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору, не встановлено.

Просили визнати недостовірною інформацію відносно юридичної особи Зготівельно-виробничого приватного підприємства «Регіон-2001», поширену ОСОБА_2 у вказаному зверненні, зобов'язати відповідача не пізніше 15-ти календарних днів від набрання рішенням у даній справі законної сили надати ЗВПП «Регіон-2001» докази спростування недостовірної інформації щодо підприємства, шляхом направлення листа до Київської обласної державної адміністрації та Броварської міжрайонної прокуратури із зазначенням у них тексту про спростування інформації, викладеної у колективному зверненні до Голови Київської обласної державної адміністрації, стягнути з Відповідача кошти, які ЗВПП «Регіон-2001» витрачено на ініційовані Відповідачем перевірки контролюючими органами у сумі 4 699,14 гривень, що будуть направлені набувачам благодійної допомоги.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційних скаргах позивач та третя особа з самостійними вимогами, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що Прокуратурою Київської області 09.04.2014 року направлено за належністю до Броварської міжрайонної прокуратури колективне звернення ОСОБА_2 та інших щодо можливих неправомірних дій посадових осіб місцевого самоврядування та з інших питань.

Із копії звернення вбачається, що воно адресоване Голові Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_15. та містить наступний текст, який стосується позивача та третьої особи із самостійними вимогами: «Шановний Голова Київської обласної державної адміністрації, просимо Вас допомогти нам простим людям, не дати оборотням знову прийти до влади.

Жителі селища Великої Димерки, Броварського району, Київської області, вкрай схвильовані тім, що зараз знову члени «партії регіонів», які після повалення злочинного режиму в один момент стали безпартійними, лізуть до влади.

Це ті люди, які під час мирних акцій протесту свідомих жителів України, за кошти, під тиском, в примусовому порядку вивозили жителів нашого селища на так званий «антимайдан».

27.02.2014 року була проведена районна сесія Броварського району, хто її скликав і на яких підставах невідомо. Мабуть все було, так продумано районною владою. Знімали з посади голову районної Ради ОСОБА_17 наставленника «партії регіонів» на другого члена цієї партії пана ОСОБА_1, генерального директора підприємства «Регіон-2001», яке знаходиться в селищі Велика Димерка, Броварського району.

За що боролись, на те й напоролись. Одного царя в державі скинули пана ОСОБА_19, а другого царя селища Велика Димерка ОСОБА_1 (це він себе так називає) до влади поставили в районі, тепер царювати. Ця корумпована людина не гідна займати будь-які посади при владі. ОСОБА_18 депутат районної ради разом з Головою Великодимерської селищної Ради вже на протязі більше 10 років займаються відмиванням державних коштів, шляхом робіт, якими займається підприємство «Регіон-2001» та його підставними фірмами. Незаконними шляхами загарбали під свою власність всі землі, які знаходились у селищі, і оформлені на підставних осіб, які працюють у нього на підприємстві, родичів. Та, які займаються торгівлею земельних ділянок.

До речі земельний податок Гришко і його люди не платять роками. Так невідомо, яким чином у власність був отриманий Великодимерський кар'єр, де на даний час незаконно побудований асфальтний завод. Цим асфальтом покривають і асфальтують дороги в селищі, по цінам дорожчим ніж у Європі.

... ми жителі селища Велика Димерка, просимо негайно перевірити діяльність селищного голови ОСОБА_3, Великодимерського комунального господарства, підприємства «Регіон-2001». На перевірку прислати незалежний аудит, органи прокуратури, спеціально створену незалежну комісію, яка буде контролювати цю перевірку. Тільки не районну і обласну, а генеральну бо на місцях тут все схвачено.…

Будемо дуже вдячні, якщо Ви не дозволити знову бандитам прийти до влади!»

У зверненні рукописним текстом дописано про те, що відповідь необхідно надати на адресу: 07442, Київська обл.., Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вул. Шевченка, 22, та містить підписи ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14

Із матеріалів наглядового провадження №221з/14 видно, що Броварською міжрайонною прокуратурою проведена перевірка колективного звернення ОСОБА_2 та інших та прокуратура не знайшла підстав для реагування, про що викладено у листі від 23.04.2014 року №2168 вих.-14.

Судом також встановлено, що Заготівельно-виробниче приватне підприємство «Регіон-2001» створено та зареєстровано в квітні місяці 2001 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області, є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок в банківських установах, колову печатку зі своїм найменуванням, фірмовий бланк. Відповідно до установчих документів його засновником (власником) є ОСОБА_1 Відповідно до рішення № 1 засновника (власника) від 30.03.2001 року на підприємстві було створено виконавчий орган в особі директора. Згідно наказу № 01-Р від 10.04.2001 року виконання статутних обов'язків директора покладено з 10.04.2001 року на ОСОБА_1

Відповідно до рішення засновника (власника) третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору від 27.02.2014 та наказу № 27/02 від 27 лютого 2014 року, директора ОСОБА_1 звільнено з 28 лютого 2014 року з роботи, у зв'язку з переходом на виборну посаду - Голови Броварської районної ради.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було мети поширювати недостовірні відомості щодо особи позивача та третьої особи із самостійними вимогами ЗВПП «Регіон-2001», оскільки, підписуючи вищезазначене зверненням, відповідач реалізовувала своє конституційне право на звернення до відповідних органів, а інформація, яка викладена в колективному зверненні є лише критичною оцінкою певних фактів та діяльності позивача, який став Головою Броварської районної ради, та не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які їй можуть належати.

Відповідно до ч.1ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.п.15, 16 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії (позови про захист честі та гідності) суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Таким чином, аналіз спірних правовідносин, фактичних обставин справи, дає підстави вважати, що у відповідача не було мети поширювати недостовірні відомості щодо особи позивача та третьої особи із самостійними вимогами ЗВПП «Регіон-2001», оскільки, підписуючи вищезазначене зверненням, відповідач реалізовувала своє конституційне право на звернення до відповідних органів.

Що стосується відмови у задоволенні позовних вимог про захист честі та гідності ОСОБА_1, який з 28.02.2014 року обраний на посаду Голови Броварської районної ради та захист ділової репутації підприємства, засновником якого є ОСОБА_1 та очолював його до обрання на виборну посаду.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

ОСОБА_1, як голова Броварської районної ради є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

За таких обставин, згідно положень ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідачів, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і не можуть бути спростовані, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка висловлена, зокрема, у рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 8 липня 1986 року та «Українська прес-група» проти України» від 29 березня 2005 року.

З огляду на викладене, інформація, яка викладена в колективному зверненні є лише критичною оцінкою певних фактів та діяльності позивача, який став Головою Броварської районної ради, та не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані. Тому такі оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що немає фактів, які б доводили, що вказане вище колективне звернення мотивовано цілеспрямованими діями відповідача з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача та третьої особи із самостійними вимогами. Відповідно позовні вимоги ОСОБА_1 та третьої особи ЗВП «Регіон-2001» щодо визнання інформації недостовірної та зобов'язання відповідача спростувати таку інформацію є необґрунтованими та безпідставними.

З таким висновками погоджується і колегія суддів.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу та третій особі не підлягають задоволенню, оскільки жодних доказів, які б підтверджували причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача і захворюванням позивача, суду не надано. Також не надано суду безспірних доказів того, що відповідач поширювала щодо них недостовірну інформацію або вчинила якісь протиправні дії.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Заготівельно-виробничого приватного підприємства «Регіон-2001» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: