Справа № 128/5572/14-ц Провадження № 22-ц/772/792/2015Головуючий в суді першої інстанції Васильєва Т. Ю.
Категорія 2Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2015 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області, виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, Комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, -

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з народження, а саме 02.12.1949 року, проживала з батьками в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області. В 1963 році її батьками був збудований будинок по АДРЕСА_1, після чого добудовувались надвірні будівлі. Вважає, що даний будинок належав її батькам на праві спільної сумісної власності, оскільки був створений спільною працею членів сім'ї.

Після смерті батька в 1970 році позивачка прийняла спадщину, в тому числі і на частину зазначеного будинку, та в подальшому в даному будинку проживали її брат ОСОБА_5 з дружиною (відповідачкою) ОСОБА_3 Після смерті брата ОСОБА_5., який помер в 2012 році, позивачка вирішила оформити свої спадкові права та їй стало відомо, що дружина брата ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину після його смерті чоловіка на весь житловий будинок. Дане свідоцтво відповідачці було видано на підставі свідоцтва № 144 на право особистої власності на будинок, видане ОСОБА_5 виконкомом Якушинецької сільської ради 18.05.1988 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року.

Вказані свідоцтва позивачка вважає недійсними та такими, що видані всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року домоволодіння ОСОБА_5 не зазначено, тому позивачка вважає, що Свідоцтво № 144 про право власності на будинок видане без законних підстав, а тому підлягає визнанню недійсним з моменту його видачі та всі подальші дії, які вчинялись на підставі даного свідоцтва також є недійсними, в тому числі і реєстрація прав ОСОБА_5 за вищевказаним свідоцтвом у ВООБТІ, тому позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просила визнати недійсними Свідоцтво № 144 на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1 та Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок від 17.07.2013 року.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

При цьому вказується на ті ж підстави, що і в позовній заяві.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок було збудовано в 1965 році, господарські будівлі до якого збудовані протягом 1965, 1980, 1990 p.p. (а.с. 141 - 144). Спірне домогосподарство відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, членами якого були ОСОБА_6, ОСОБА_7 (дідусь та бабуся позивачки), ОСОБА_8, ОСОБА_9 (батьки позивачки), ОСОБА_10 (позивачка), ОСОБА_11 (третя особа ОСОБА_4.), ОСОБА_5 (чоловік відповідачки). При цьому вказано, що батьки позивачки працюють в колгоспі (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_9 (а.с. 9, 10), ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивачки ОСОБА_12, та членами двору залишились лише чоловік відповідачки ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3, яка працювала на той час в колгоспі. Позивачка ОСОБА_2 проживала в спірному будинку з 1949 року по 1978 рік (а.с. 49).

Отже будинковолодіння продовжувало станом на 1981 рік залишатись колгоспним двором, та ОСОБА_5 був головою двору, що підтверджується копією погосподарської книги за 1980-1981 p.p. (а.с. 14).

Згідно ст. 563 ЦК Української РСР 1963 року, в редакції, яка діяла на час смерті батька позивачки ОСОБА_8, в разі смерті члена колгоспного (одноосібного селянського) двору спадщина в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного (одноосібного селянського) двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила даного розділу.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що оскільки були відсутні правові підстави відкриття спадщини на колгоспний двір після смерті батька позивачки ОСОБА_8, право на спадкування ОСОБА_2 на таке майно не порушено та не підлягає судовому захисту.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на те, що Свідоцтво № 144 на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1 від 18 травня 1988 року видано протиправно, оскільки орган, який його видав, діяв без відповідних повноважень та поза межами своєї компетенції не заслуговують на увагу, оскільки вони не пов'язані з суттю спору щодо порушення спадкових прав, за захистом яких звернувся до суду позивач.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.