Номер провадження: 22-ц/785/357/15
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Суворова В.О.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

встановила:

У березні 2012 року позивачка (уточнюючи свої позовні вимоги) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила поділити житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 в натурі, визнати за нею право власності на 53/100 частин житлового будинку та господарчих споруд-будівель, які складаються з: "А" - житловий будинок, що складається з кімнат " 2-2"- прихожа, " 2-4"- столова, 2-5 -житлова, " 2-6" - житлова, " 2-7" - житлова, житловою площею 25,4 кв.м.; "Г" - погріб - ? частину, "І" - мощіння - ? частину, ? огорожі та ? частину воріт, та встановити порядок користування земельною ділянкою.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не може без вирішення вказаних питань нормально користуватися нерухомим майном та частиною земельної ділянки, тому наполягала на задоволенні позову.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційних скарг, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження по справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила: визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, який складається із трьох жилих кімнат, загальна площа 13 кв.м., 11,1 кв.м. та 14 кв.м.; веранди, площею 4,90 кв.м.; передньої, площею 9,2 кв.м.; кухні, площею 8,10 кв.м.; їдальні, площею 6,5 кв.м.; визнати за нею право власності на гараж під літерою "Д"; баню під літ. "Е"; сарай під літ. "Ж"; ? частину літньої кухні під літ. "Б"; ? частину погреба під літ. "Г"; ? частину сараю під літ. "В"; ? частину огорожі № 1; ворота № 2; ? мощення; затвердити існуючий порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 березня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2010 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційному порядку ОСОБА_3 ухвалу апеляційного суду не оскаржувала.

У березні 2012 року позивачка ОСОБА_3 знов звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила поділити житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 в натурі, визнати за нею право власності на 53/100 частин житлового будинку та господарчих споруд-будівель, які складаються з: "А" - житловий будинок, що складається з кімнат " 2-2"- прихожа, " 2-4"- столова, 2-5 -житлова, " 2-6" - житлова, " 2-7" - житлова, житловою площею 25,4 кв.м.; "Г" - погріб - ? частину, "І" - мощіння - ? частину, ? огорожі та ? частину воріт, та встановити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року, позовні вимоги задоволено. Проведено поділ будинку з господарчими будівлями по АДРЕСА_1 в натурі, відповідно до часток сторін у спільній власності.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями суду, ОСОБА_4 оскаржила їх у касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 квітня 2014 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору повинен був перевірити чи не має перешкод для повторного вирішення вказаного спору між сторонами і зокрема не перевірено, чи не вирішено рішенням від 18 березня 2010 року питання щодо поділу майна, яке є предметом спору у цій справі.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю заявлених позовних вимог.

При цьому в обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що встановити порядок користування земельною ділянкою неможливо, оскільки є самочинні будівлі. Щодо визнання права власності на житлові кімнати, то ОСОБА_3 вже зверталася до суду з цими позовними вимогами та рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 березня 2010 року в їх задоволенні було відмовлено. Та, як зазначив суд, оскільки ворота були вкрадені, то з цього приводу відсутній предмет спору.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3, поданої до суду у березні 2012 року, предметом позову є поділ та визнання права власності на ті ж самі приміщення, та встановлення порядку користування земельною ділянкою, що вже було предметом спору, з приводу якого 18 березня 2010 року було ухвалено рішення Роздільнянським районним судом Одеської області.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що заявлені вимоги є різними, оскільки по цій справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза, якою було встановлено, що самовільні господарчі приміщення відповідають чинним державним будівельним нормам, що на її думку, дає можливість узаконити їх у судовому порядку, після чого вирішити питання розподілу будинку в натурі та встановити порядок користування земельною ділянкою, не впливає на висновок суду апеляційної інстанції щодо тотожності заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного спору не прийняв до уваги те, що спор між тими самими сторонами, про той самий предмет спору вже був розглянутий, та з цього питання вже було ухвалено рішення.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 310, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року скасувати, провадження по справі закрити.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

В.О. Суворов