РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2376/15-ц

пр. № 2/759/2495/15

03 червня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1,

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

3-ті особи: ЖБК «Ювілейний-4»,

ОСОБА_4

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим

приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 та просили визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_3 є дочкою і сестрою позивачів відповідно, в 2004р. відповідачка уклала шлюб із ОСОБА_5 та переїхала проживати до чоловіка в будинок АДРЕСА_2, відповідачка має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ІНФОРМАЦІЯ_2, шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області. З 2004р., в тому числі з березня 2014р., коли Святошинським районним судом м.Києва було постановлено рішення від 25.03.2015р., крім іншого про відмову у визнанні ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке було виконано у серпні 2014р., однак відповідачка в спірній квартирі не проживає без поважних причин, комунальні послуги не оплачує, її речі в квартирі відсутні, має інше постійне місце проживання. Вона, позивачка ОСОБА_1, є членом ЖБК «Ювілейний-4» і повністю внесла пайові внески за спірну квартиру. Співвласник ? частини спірної квартири ОСОБА_4 в ній не проживає з 2004р., жодних витрат щодо квартири не несе, в квартирі не з*являється. Позивачі вважали, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням за спірною адресою і просили задовольнити позов на підставі ст.ст. 145, 146 ЖК України, ст.57 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, ст.46 Статуту ЖБК «Ювілейний-4».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, яка діяла також від імені позивачки ОСОБА_2 за дорученням, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на відсутність відповідачки в спірній квартирі без поважних причин понад встановлені законом строки.

Представник відповідачки ОСОБА_3 і третьої особи ОСОБА_4 проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також пояснила про те, що відповідачка сама і з батьком ОСОБА_4 багато разів намагалась вселитися в спірну квартиру за допомогою державних виконавців і працівників міліції, однак позивачі чинили різного роду перешкоди в цьому, а з жовтня 2014р. вона перебувала на обліку у гінекологічному відділенні Броварської Центральної районної лікарні у зв*язку із вагітністю, а тому активних дій по вселенню не вчиняла, оскільки зберігала вагітність. ОСОБА_4 є власником ? частини спірної квартири і йому виділена в користування кімната житлоплощею 11,6 кв.м. і він як співвласник не заперечує, щоб вона із дітьми проживала у виділеній йому кімнаті. Іншого житла ОСОБА_3 не має і тимчасово проживає в житловому будинку АДРЕСА_2 у свого колишнього чоловіка. У зв*язку із наведеними обставинами просила у задоволенні позову відмовити.

ЖБК «Ювілейний-4» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 48), направив суду заяву, де просить задовольнити позов і розглядати справу без представника (а.с. 55).

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення позивачки і її представника, представника відповідачки і третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є кооперативною квартирою і знаходиться в ЖБК «Ювілейний-4», що діє на підставі Статуту (а.с. 19-34 - копія статуту).

Членом ЖБК «Ювілений-4» з 1982р. по теперішній час є ОСОБА_1 (а.с. 16 - довідка), яка 20.12.1991р. повністю внесла пайовий внесок за вказану квартиру (а.с. 17 - довідка).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.03.2004р. встановлено конкретний порядок користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та виділено в користування ОСОБА_1, ОСОБА_3 разом з неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 жилу кімнату площею 18,9 кв.м., а ОСОБА_4 виділено в користування жилу кімнату площею 11,6 кв.м., місця загального користування залишено в спільному користуванні сторін (а.с. 73 - копія рішення суду), яке набрало законної сили.

16.12.2011р. Святошинський районний суд м.Києва постановив рішення про часткове задоволення основного позову і визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_4 усунуто перешкоди в користуванні житловою кімнатою площею 11,6 кв.м., в решті основного позову відмовлено (а.с. 75 - копія рішення суду), яке набрало законної сили.

Право власності ОСОБА_4 на ? частину спірної квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 87 - копія витягу).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 25.03.2014р. у задоволенні основного аналогічного позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ті особи: ЖБК «Ювілейний-4», ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-ті особи: ЖБК «Ювілейний-4», ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у користуванні відмовлено (а.с. 76-77 - копія рішення суду), яке ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.05.2014р. залишено без змін (а.с. 38-40 - копія ухвали суду).

З довідки по формі №3 від 04.02.2015р. вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані сторони (а.с. 15).

19.11.2004р. ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_5, який було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с. 82 - копія рішення суду).

В матеріалах справи є акти ЖБК «Ювілейний-4» про не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації від 18.04.2014р. 21.00 година (а.с. 6), від 15.05.2014р. 20.50 година (а.с. 7), від 25.06.2014р. 20.00 година (а.с. 8), від 21.07.2014р. 20.30 година (а.с. 9), від 30.08.2014р. 18.30 година (а.с. 10), 30.09.2014р. 19.40 година (а.с. 11), від 02.11.2014р. 16.00 годин (а.с. 12), від 18.12.2014р. 20.00 годин (а.с. 13), від 28.01.2015р. 20.00 годин (а.с. 14).

ОСОБА_3 за період з 2014р.-2015р. до ЖБК «Ювілейний-4» з будь-якими письмовими чи усними заявами не зверталась (а.с. 18 - довідка), медичну допомогу за місцем реєстрації не отримувала (а.с. 62 - медична довідка).

Згідно акту від 20.02.2015р. депутата Требухівської сільської ради Штакуна Н.П. щодо обстеження житлово-побутових умов по АДРЕСА_2 встановлено, що даний будинок належить ОСОБА_9, 1951р. народження, ОСОБА_3 постійно проживає, але не зареєстрована за вказаною адресою з 2006р., також за вказаною адресою постійно проживають ОСОБА_9, 1951р. народження, ОСОБА_5, 1980р. народження, ОСОБА_6, 2008р. народження, ОСОБА_10, 1970р. народження за даною адресою зареєстрований, але не проживає (а.с. 63 - акт).

Требухівська сільська рада Броварського району Київської області 19.02.2015р. надала інформацію, де, крім іншого, вказано, що ОСОБА_3 з 2006р. постійно проживає, але не зареєстрована в АДРЕСА_2, в цьому будинку, також, проживають ОСОБА_5, 1980р. народження і ОСОБА_6, 2008р. народження (а.с. 64).

З довідок Броварської центральної районної лікарні від 31.03.2015р. вбачається, що з 10.11.2014р. по 24.12.2014р., з 15.03.2015р. по 21.03.2015р., а також з 23.03.2015р. по 31.03.2015р. ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні у гінекологічному відділенні у зв*язку із збереженням вагітності і народженням дитини (а.с. 80, 81 - копії медичних довідок).

В довідці ЖБК «Ювілейний-4» вказано, що ОСОБА_4 є членом ЖБК «Ювілейний-4» та сплатив паєнакопичення у повному розмірі (а.с. 83 - копія довідки).

В матеріалах справи є акти державного виконавця Солом*янського РУЮ у м.Києві Гресь Т.О. від 06.03.2013р., від 19.03.2013р., від 02.04.2013р., від 11.04.2013р., від 30.04.2013р., від 19.08.2013р., 05.09.2013р., від 17.09.2013р. про спроби виконати рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19.12.2012р. щодо усунення ОСОБА_4 перешкод в користуванні житловою кімнатою 11,6 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, яке виконати не виявилось за можливе у зв*язку із вчиненням перешкод для цього мешканцями вказаної квартири ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 93-100 - копії актів).

Листом від 05.09.2013р. начальник Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві Гладик Ю.Т. повідомляє начальника ВДВС Солом*янського РУЮ у м.Києві про те, що 19.08.2013р. до виконавчих дій (вселення) в квартиру АДРЕСА_1 залучалися працівники міліції, однак на місці було з*ясовано, що мешканка вказаної квартири ОСОБА_1 фізично перешкоджала діям державного виконавця по вселенню чоловіка ОСОБА_4, між сторонами виник конфлікт, який запропоновано було вирішити через суд (а.с. 101 - копія листа).

12.08.2014р. державним виконавцем Солом*янського РУЮ у м.Києві Гресь Т.О. було складено акт, в тексті якого є вказівка про фактичне виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19.12.2012р. (а.с. 122 - копія акту).

Аналогічне посилання на виконання рішення суду міститься в ухвалі Святошинського районного суду м.Києва від 16.09.2014р. (а.с. 123 - копія ухвали).

В судовому засіданні за клопотанням позивачки були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_13 показала суду про те, що є однокласницею і подругою ОСОБА_2 протягом 20 років, приходить в гості до останньої раз на тиждень, ОСОБА_3 знає, в 2004р. вона вийшла заміж і переїхала до чоловіка, з цього часу в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, в її присутності ОСОБА_3 до квартири вселитися не намагалась, про відносити ОСОБА_1 зі старшою дочкою їй, свідку, не відомо.

Свідок ОСОБА_15 показала суду про те, що з 2004р. є головою правління ЖБК «Ювілейний-4», ОСОБА_1 знає, ОСОБА_3 не бачила ніколи, ОСОБА_4, також, не бачила, комісією кооперативу складатися акти про не проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 не був членом ЖБК «Ювілейний-4», однак вона, свідок, йому видала довідку про членство на бланку, хоча це не відповідає дійсності. Чи платить ОСОБА_3 за квартиру їй не відомо. В квартирі дві кімнати і два спальних місця. Про взаємовідносини ОСОБА_1 зі старшою дочкою їй, свідку, не відомо. Знає, що в серпні 2014р. ОСОБА_4 намагався вселитися, чи вселився не знає.

Свідок ОСОБА_18 показала суду про те, що є сусідкою по спірній квартирі, мешкає по АДРЕСА_3 з 1982р. і є кумою ОСОБА_1, була на весіллі у її старшої дочки ОСОБА_3 в 2004р. в с.Требухів Броварського району Київської області, після весілля ОСОБА_3 залишилась жити у чоловіка, в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, в гості до куми приходить 1-2 рази на тиждень. Останній раз ОСОБА_3 бачила на іншому суді, де була свідком, коли ОСОБА_1 хотіла виписати старшу дочку. В квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 і її дочка ОСОБА_2. Відносини в родині їй, свідку, не відомі. ОСОБА_1 говорила, що ОСОБА_3 не дозволяє бачитися з онуком, вчиняє сварки. Про вселення ОСОБА_4 з міліцією чула, але не бачила особисто.

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог частини 1 ст.15 Закону України «Про власність», яка діяла на час виникнення правовідносин щодо виплати паєнакопичень подружжям ОСОБА_1 за спірну квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

В частині 3 цієї ж норми права вказано про те, що громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 під час шлюбу із ОСОБА_4 виплатила паєнакопичення за квартиру АДРЕСА_1, вказана квартира мала статус спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4, у зв*язку із чим право власності на ? частину цієї квартири набув ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя.

Таким чином, спірна квартира АДРЕСА_1 на час розгляду справи перебуває у спільній часткові власності ОСОБА_1 і ОСОБА_4 по ? частині у кожного, при цьому право власності позивачки на ? частину спірної квартири у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Відповідно до частини 1 ст.317 ЦК України зміст права власності полягає у належності власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1, то і її право на володіння, користування та розпорядження щодо цього нерухомого майна обмежується її власністю на спірну квартиру, тобто, ? її частиною, натомість, право володіння, користування та розпорядження іншою ? частиною спірної квартири належить іншому співвласнику - ОСОБА_4

З правового аналізу зазначених вище норм права випливає висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 можуть стосуватися виключно її власності, тобто ? частини квартири АДРЕСА_1, а тому у заявлених позовних вимогах стосовно іншої ? частини спірної квартири, власником якої є ОСОБА_4, позивачка ОСОБА_1 є неналежним позивачем.

У відповідності до частини 1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб*єктів права власності.

Таким чином, права власності позивачки ОСОБА_1 на ? частину спірної квартири і право власності третьої особи ОСОБА_4 на іншу ? частину спірної квартири захищаються судом однаково.

При цьому, позивачка ОСОБА_2 є неналежним позивачем за заявленими нею позовними вимогами взагалі, оскільки не є власником спірної квартири, а є лише зареєстрованою в ній і відповідно має лише право проживання, не маючи права розпорядження спірною квартирою, а тому не має права просили суд визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням іншу особу, яка, також, є зареєстрованою в цій квартирі - відповідачку ОСОБА_3

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_3 є зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_1.

Правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюються главою 6 ЖК України.

Стаття 150 ЖК України визначає про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до частин 1, 2 ст.405 ЦК України, члени сім*ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В даному спірному випадку, власник ? частини житла - спірної квартири ОСОБА_4 відповідно до правил частини 1 ст.405 ЦК України визначив ОСОБА_3 для проживання виділену йому рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.03.2004р. кімнату житлоплощею 11,6 кв.м. і позовних вимог про визнання її такою, що втратила право користування виділеною йому в користування житлоплощею не заявляв.

Підводячи підсумок зазначеному вище, суд вважає, що для відмови в позові достатньо вказаних вище правових підстав, без з*ясування причин поважності відсутності відповідачки за місцем реєстрації понад встановлені законом строки.

Однак, суд вважає за необхідне надати правову оцінку причинам не проживання відповідачки за місцем реєстрації і вирішуючи це питання суд враховує наявність в матеріалах справи письмових доказів про численні спроби вселитися в спірну квартиру співвласника ОСОБА_4, перешкоди у вселенні зі сторони позивачів, а також тривале перебування відповідачки на лікуванні в гінекологічному відділенні у зв*язку із збереженням вагітності та народженням дитини і такі обставини справи у їх сукупності суд визнає поважними причинами її відсутності за спірною адресою.

Статті 145, 146 ЖК України, ст.57 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, ст.46 Статуту ЖБК «Ювілейний-4» спірних правовідносин в їх суті не регулюють і не можуть бути правовими підставами для задоволення позову.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові як необґрунтованому і заявленому ОСОБА_1 як неналежним позивачем щодо ? частини спірної квартири, яка належить ОСОБА_4, і неналежним позивачем ОСОБА_2, яка не є власником або співвласником спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 150, 156, 191 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 382, 383, 384, 386 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ті особи: ЖБК «Ювілейний-4», ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: