26.01.2015 Справа № 363/2168/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді Підкурганного В.В.

при секретарі - Подшибякіній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Українська залізнична швидкісна компанія», треті особи - ТОВ «СК «Нафтагазстрах», ТОВ «Торговий дім «Робікон» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку, що стався на залізниці,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив стягнути з відповідача на користь малолітньої ОСОБА_2 3 855 грн. 67 коп. матеріальної шкоди та 160000 тисяч грн. моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 25 грудня 2013 року позивач разом з дружиною та малолітньою дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 їхали в швидкісному поїзді № 162 сполученням Харків-Київ в вагоні № 7 на місця № 13 та 14, що підтверджується проїздними документами.

Під час руху поїзда, близько 14 год. 30 хв. працівник вагону буфету ОСОБА_3, який обслуговував мобільним візком вагон в якому вони їхали при передачі стакан з окропом облив обидві ноги малолітній дитині, внаслідок чого остання отримала травми у вигляді опіків.

Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 110/ж від 18 січня 2014 року у малолітньої ОСОБА_2 на момент звернення за медичною допомогою 25 грудня 2013 року мали місце тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків шкіри 2-3 ступеня 4,5 % (3 ступеня 3,5%) лівої гомілки, лівого гомілкового - ступневого суглобу, лівої ступні, передньої поверхні правого стегна, які відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Позивач зазначає, що на лікування доньки він витратив кошти в сумі 3 855 грн. 67 коп. що підтверджується фіскальними чеками доданими до матеріалів справи.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили про його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаю що ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» є неналежним відповідачем.

Представник третьої особи ТОВ «Торговий дім «Робікон» також заперечував проти позову, та зазначав що в позові слід відмовити, з урахуванням того, що особу, винну у настанні нещасного випадку не встановлено, а ДП «УЗШК» не є належним відповідачем у справі.

Представник третьої особи ТОВ «СК «Нафтагазстрах» зазаначив, що дійсно, позивач є застрахованою особою, у СК, яку він представляє, їм відомо про настання страхового випадку, однак, ОСОБА_2 за відшкодуванням шкоди до СК не звертався.

Заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом зазначається наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_2 батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 лютого 2012 року серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Проїздиними документами підтверджено що зазначені особи їхали в швидкісному поїзді № 162 сполученням Харків-Київ в вагоні № 7 на місця № 13 та 14 (а.с. 14).

25 грудня 2013 року був складений акт про нещасний випадок, що стався на залізниці із застрахованим пасажиром, з якого вбачається що дійсно позивач разом з дружиною та дитиною їхав в зазначеному поїзді та працівник проїзної бригади перевернув стакан окропу на ноги дитині, внаслідок чого останню було госпіталізовано лікарями швидкої на станції Полтава-Київ (а.с. 12).

25 грудня 2013 року був складений ще один акт про нещасний випадок, однак згідно цього акту працівник вагону буфету № 7 випустив з рук стакан з окропом, який вилився на ніжні кінцівки малолітньої дитини (а.с.13).

Згідно висновку спеціаліста у галузі судово - медичної експертизи від 18 січня 2014 року № 110/ж та медичної довідки від 10 січня 2014 року вбачається що малолітня дитина ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В свою чергу, з чеків, наданих ОСОБА_1, вбачається що, із 26 січня 2013 року придбавалися медичні препарати (а.с. 7-11).

Згідно примірнику виписки із історії хвороби ОСОБА_2 від 10 січня 2-14 року, вбачається, що остання мала опіки ІІ та ІІІ ступенів (а.с. 19-21)

Відповідно до договору комерційної концесії від 8 листопада 2012 року № 2-УЗШК, укладеного між ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» та ТОВ «Торговий Дім «Робікон», вбачається що предметом зазначеного договору є передача правоволодільцем користувачеві права користування на території потягів «Інтерсіті+», у тому числі, на території потягу сполученням Київ-Харків-Київ, прав ТОВ «Торговий Дім «Робікон» щодо надання послуг по забезпеченню харчуванням пасажирів. Відповідно до додаткової угоди № 6 від 8 листопада 2012 року термін дії зазначеного договору продовжено до 31 грудня 2013 року (а.с. 113-118).

Листом від 27 грудня 2013 року, ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» № УЗШК -14/3047 звернулася до ТОВ «ТД «Робікон» щодо нещасного випадку 25 грудня 2013 року, який стався у поїзді № 163 сполученням Харків-Київ, та зазначено, що працівником ТОВ «ТД «Робікон» було допущено порушення Технології організації роботи по забезпеченню харчуванням у денних швидкісних електропоїздах «Інтерсіті» та «Інтерсіті+», згідно якої працівники вагонів-буфетів зобов'язані забезпечити повну безпеку під час передавання пасажиру гарячого напою в паперових стаканчиках із захисною кришкою одноразового використання, провівши інструктаж з пасажиром про його використання (а.с. 131)

Наказом ТОВ «Торговий Дім «Робікон» від 29 грудня 2013 року № 38 було відшкодовано моральну та матеріалу шкоду позивачеві у зв'язку із нещасним випадком, що стався у потязі Харків-Київ 25 грудня 2013 року у сумі 10 075 грн., що підтверджується копією квитанції від 30 грудня 2013 року № 658895 (а.с. 145-146).

Із рапорту старшого стюарда ОСОБА_5 від 25 грудня 2013 року вбачається, що йому стало відомо, що 25 грудня 2013 року у вагоні № 7 потягу № 163 Харків-Київ було опрокинуто кип'яток на дитину в результаті чого було надано першу долікарську допомогу та викликано швидку допомогу на станцію Полтава (а.с. 152 А).

Із переглянутого у судовому засіданні відеозапису із вагону № 7 потягу Харківа-Київ від 25 грудня 2013 року вбачається, що під час обслуговування пасажирів працівником вагону-буфету виникла конфліктна ситуація. Факту розлиття кип'ятку на пасажирів і тим більше причин такого розлиття із нього не вбачається (а.с. 152)

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звернувшись до суду, позивач та його представник вважали, що за шкоду, заподіяну доньці позивача має відповідати ДП «УШЗК».

Судом встановлено, та підтверджено належними способами доказування, що 25 грудня 2013 року в швидкісному поїзді № 162 сполученням Харків-Київ в вагоні № 7 стався нещасний випадок через розлиття кип'ятку працівником вагону - буфету на ноги малолітньої ОСОБА_2 в результаті якого, остання отримала опіки кінцівок ІІ та ІІІ ступенів.

Зазначене підтверджується і актами про нещасний випадок від 25 грудня 2013 року і листом від 27 грудня 2013 року ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» № УЗШК -14/3047 до ТОВ «ТД «Робікон» щодо нещасного випадку 25 грудня 2013 року і показами допитаного у суді свідка ОСОБА_5, який у суді посвідчив, що безпосередньо після настання нещасного випадку 25 грудня 2013 року, працівник вагону-буфету йому повідомив про те, що ним було розлиту кип'яток на дитину-пасажира, його ж рапортом від 25 грудня 2013 року.

Зазначені докази у своїй сукупності спростовують позицію ОСОБА_7, який будучи допитаним у якості свідка зазначив, що причиною розлиття кип ятка на потерпілу стала бутилочка для дитячого харчування, яка перевернула стакан із кип'ятком.

В той же час, під час розгляду справи в суді було встановлено, що ДП «УШЗК» та ТОВ «ТД «Робікон» уклали 8 листопада 2012 року договір комерційної концесії № 2-УЗШК, відповідно до якого його предметом є передача правоволодільцем користувачеві права користування на території потягів «Інтерсіті+», у тому числі, на території потягу сполученням Київ-Харків-Київ, прав ТОВ «Торговий Дім «Робікон» щодо надання послуг по забезпеченню харчуванням пасажирів. Відповідно до додаткової угоди від 8 листопада 2012 року № 6, термін дії зазначеного договору продовжено до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до статті 1115 ЦК України за договором комерційної концесії одна сторона (правоволоділець) зобов'язується надати другій стороні (користувачеві) за плату право користування відповідно до її вимог комплексом належних цій стороні прав з метою виготовлення та (або) продажу певного виду товару та (або) надання послуг.

Відносини, пов'язані з наданням права користування комплексом прав, регулюються цим Кодексом та іншим законом.

У статті 1116 ЦК України йдеться про те, що предметом договору комерційної концесії є право на використання об'єктів права інтелектуальної власності (торговельних марок, промислових зразків, винаходів, творів, комерційних таємниць тощо), комерційного досвіду та ділової репутації.

Договором комерційної концесії може бути передбачено використання предмета договору із зазначенням або без зазначення території використання щодо певної сфери цивільного обороту.

Правосуб'єктність сторін за договором комерційної концесії визначена у статтях 1120-1121 ЦК України.

В свою чергу у статті 1123 ЦК України йдеться про відповідальність правоволодільця за вимогами, що пред'являються до користувача

Так, правоволоділець несе субсидіарну відповідальність за вимогами, що пред'являються до користувача у зв'язку з невідповідністю якості товарів (робіт, послуг), проданих (виконаних, наданих) користувачем.

За вимогами, що пред'являються до користувача як виробника продукції (товарів) правоволодільця, правоволоділець відповідає солідарно з користувачем.

З урахуванням того, що предметом згадуваного договору комерційної концесії є саме надання послуг із харчування на території потягів, то очевидним є той факт, що ДП «УЗШК», як правоволоділець може нести субсидіарну відповідальність за вимогами, що пред'являються до користувача.

Законодавцем у статті 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

У частині другій названої статті міститься імперативна норма, згідно якої до пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Однак, доказів про виконання зазначених приписів Закону позивачем, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України, суду не надано.

Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред'явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі пред'явлення позову, - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі.

В той же час, жодних вимог до ТОВ «ТД «Робікон» позивачем не пред'являлося.

Таким чином, з урахуванням предмету правового регулювання зазначених статей ЦК України, предмет та підстави позову ОСОБА_1, встановлених фактичних обставин по справі, суд приходить до висновку, що ДП «УЗШК» є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом зазначений обов'язок виконано. Так, судом неодноразово зверталася увага позивача та його представника про норми матеріального права, які врегульовують правовідносини між ДП «УЗШК» та ТОВ «ТД «Робікон», порядок та обсяг їх відповідальності як сторін за договором комерційної концесії.

За таких обставин, на переконання суду, законні підстави для задоволення позову відсутні.

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «українська залізнична швидкісна компанія», треті особи - ТОВ «СК «Нафтагазстрах», ТОВ «Торговий дім «Робікон» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку, що стався на залізниці - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя