У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 26 жовтня 2006 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Валентина» (далі - ТОВ «Валентина») було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 43 345 швейцарських франків. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Валентина» укладені два договори поруки. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2012 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21 січня 2013 року, позов банку задоволено, стягнуто з ТОВ «Валентина» на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 29 травня 2012 року. Враховуючи, що позичальником частково виконано зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_5, який діє від імені публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що заборгованість ТОВ «Валентина» перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 26 жовтня 2006 року погашена у повному обсязі у порядку примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2012 року, у зв'язку з чим зобов'язання ТОВ «Валентина» перед ПАТ «УкрСиббанк» за цим договором припинилося, позовні вимоги є недоведеними як до основного боржника так і до поручителів, тому відмовив у позові.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Судами встановлено, що 26 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Валентина» укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого останнє отримало кредит у сумі 43345 швейцарських франків, що складало еквівалент 173012 грн 35 коп.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Валентина» укладені два договори поруки.

Відповідно до статуту юр <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_14/pravo1/T990606.html?pravo=1>идичної особи, ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк».

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2012 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21 січня 2013 року, стягнуто з <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>ТОВ «Валентина» на користь ПАТ «УкрСиббанк» 164972 грн 58 коп. заборгованості за кредитом, 1370 грн 59 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1570 грн 30 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 41 грн 20 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

19 вересня 2012 року господарським судом Дніпропетровської області видано на наказ № 20/5005/5439/2012 про примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 11 грудня 2013 року закінчено виконавче провадження за вказаним виконавчим документом.

Відповідно до п. 1.3.5 кредитного договору позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов'язується сплатити проценти в порядку та на умовах визначеним цим пунктом.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у порядку визначеному п. 7.1 договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України <nau://ukr/435-15|st598> зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 <nau://ukr/435-15|st599>-601 <nau://ukr/435-15|st601>, 604 <nau://ukr/435-15|st604>-609 ЦК України <nau://ukr/435-15|st609>. Зокрема, згідно ст. 599 ЦК України <nau://ukr/435-15|st559> зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє позичальника права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема стягнення процентів за користування коштами до їх повернення з часу поза межами періоду, за який вони стягнуті рішенням у іншій справі та пені.

При вирішенні спору суди наведеного не врахували, дійшовши висновку, що зобов'язання за кредитним договором припинилося, не взяли до уваги час сплати коштів на погашення заборгованості і їх правову природу.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам необхідно перевірити чи не змінювався строк виконання зобов'язання кредитором, оскільки із рішення господарського суду випливає, що останній вимагав повернення кредиту достроково, тобто і тієї частини строк повернення якої не настав, та чи дотримано у разі його зміни, якщо таке мало місце, шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителів.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук