06.02.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді Плохотніченко Л.І.
при секретарі: Іванову А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому просить стягнути з відповідача 55 355, 47 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2013 року відповідач взяв у нього в борг кошти в сумі 47 029 грн., які обіцяв повернути до 01 квітня 2014 року, проте в порушення договірних умов, відповідач в обумовлений в розписці строк кошти не повернув.
Позивач вважаючи порушеними свої права та інтереси з даним позовом звернувся до суду.
Позивачем до суду подано заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивач підтримав, позов просив задовольнити, розгляд справи здійснити без його участі та надав згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, проте неодноразово повідомлявся про день час та місце розгляду справи.
З урахуванням вищевикладеної обставини, відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно.
Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до копії розписки від 24 грудня 2013 року, 24 грудня 2013 року, відповідач отримав від позивача в борг кошти в сумі 47 029, 00 грн., які повинен був повернути у строк до 01 квітня 2014 року.
З`ясуванням фактичних обставин справи встановлено, що вказану в розписці суму коштів, відповідач позивачеві не повернув.
Розписка про отримання відповідачем коштів, на яку посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписана позичальником ОСОБА_2 та відповідає вимогам цивільного законодавства.
Виходячи з викладеного, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу України, а саме відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно зі ст.525 ЦК України заборонено односторонню відмову від виконання зобов'язання.
Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).
У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 борг в сумі 47 029 грн. з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, загальний розмір яких складає 7 282,82 грн. та 1043,65 грн. відповідно.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім в судовому засіданні, Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.
У відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 договору про надання правової допомоги, вартість однієї години роботи адвоката склала 450,00 грн., а всього адвокатом роботу виконано на протязі двох годин на загальну суму 900,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.11.2014 року. Тобто, загальна вартість понесених позивачем витрат на правову допомогу склала 900, 00 грн.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв"язку з чим, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 554,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 56 - 60, 79, 84, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер не відомий на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 борг в сумі 47 029,00грн., 7 282,82 грн. - інфляційних витрат, 1043,65 грн. - 3% річних, 900,00 грн. витрат на правову допомогу та 554,00 грн. судового збору, а всього 56 809,47 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко