Справа № 223/381/14-ц
Провадження № 2/223/12/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Швиденко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення компенсації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачем з 19.07.2003 року по 08.02.2010 року. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 01.12.2004 року, за договором купівлі - продажу, він придбав квартиру АДРЕСА_1. Для придбання цієї квартири, 01.12.2004 року, ним було укладено кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 16240,00 грн. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 08.02.2010 року позивач продовжував виконувати свої обов'язки по кредитному договору і з лютого 2010 року до листопаду 2011 року сплатив залишок по кредиту в сумі 14158,00 грн. Станом на 03.11.2011 року позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав у повному обсязі, і заборгованості не має. Оскільки це було спільне з ОСОБА_2 зобов'язання по виплаті кредиту, позивач вважає що у нього виникло право вимоги до відповідача та стягнення з неї компенсації у розмірі 1/2 частки від цієї суми, а саме 7079,00 грн. Рішенням Вугледарського міського суду від 25.11.2010 року визнано право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 і право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу 08.02.2010 року позивач одноосібно вніс усі витрати по утриманню спільного з відповідачкою майна. Всього, з березня 2010 року по лютий 2014 року, він сплатив за утримання квартирі (послуги з теплопостачання, газопостачання, постачання електроенергії, вивіз ТБВ, квартплату, водопостачання та водовідведення та ін.) - 16109,27 грн., що підтверджується наданими квитанціями. Тому позивач вважає, що відповідач, відповідно до своєї частки у квартирі, зобов'язана відшкодувати йому половину цих витрат в сумі 8054,63 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію за сплачені за кредитом суми в розмірі 7079,00 грн., а також, компенсацію за витрати, понесені на утримання квартири в сумі 8054,63 грн.

Позовні вимоги були зменшені, та позивач просив стягнути суму коштів на утримання квартири в розмірі 4722 грн. та за кредитом в сумі 7185,22 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення проти позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій проти позову заперечувала з підстав, визначених у відзиві на позов, просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1, та відповідач - ОСОБА_2, перебували у шлюбі з 19.07.2003 року по 08.02.2010 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 08.02.2010 року, виданого відділом РАЦС Вугледарського міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 13 від 08.02.2010 року.

01.12.2004 року, за договором купівлі - продажу, ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1. Для придбання цієї квартири 01.12.2004 року ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DOU0GF40000002 з ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 16240,00 грн.

Рішенням Вугледарського міського суду від 25.11.2010 року у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 визнано право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, а також, визнано право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із довідкою, наданою суду ПАТ КБ "Приватбанк", за час з 08.02.2010 року по 22.12.2014 року ОСОБА_1 сплачено по кредитному договору № DOU0GF40000002 від 01.12.2004 року 14370,44 грн. і станом на 03.11.2011 року він виконав у повному обсязі, і заборгованості не має.

Оскільки ОСОБА_1 виконав спільні з ОСОБА_2 зобов'язання по виплаті кредиту, суд вважає, що з моменту повного виконання цього зобов'язання у позивача виникло право вимоги до відповідачки щодо стягнення на його користь компенсації у розмірі 1/2 частки від суми, сплаченої ОСОБА_1 за кредитом після розірвання шлюбу, а саме - 7185,22 грн. (14370,44:2 - сума, сплачена за кредитом за період з 08.02.2010 року по 22.12.2014 року, поділена на 2).

Представник відповідача звернулась до суду із заявою про застосування до вимог позивача позовної давності.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно із ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Позовна заява ОСОБА_1, зареєстрована Вугледарським міським судом 22.04.2014 року. Згідно із довідкою, наданої суду ПАТ КБ "Приватбанк", за час з 08.02.2010 року по 22.12.2014 року ОСОБА_1 сплачено по кредитному договору № DOU0GF40000002 від 01.12.2004 року 14370,44 грн. і станом на 03.11.2011 року він виконав у повному обсязі і заборгованості не має. Таким чином, початком строку позовної давності для звернення до суду є дата виконання Позивачем основного зобов'язання по кредитному договору - 03.11.2011 року. Тому суд вважає, що заява представника відповідача про застосування строку позовної давності відносно вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про грошову компенсацію за сплачені за кредитом суми - безпідставна.

Згідно наданих позивачем квитанцій, позивач сплачував витрати з теплопостачання та квартирної плати по квартирі АДРЕСА_1, за період з березня 2010 року по лютий 2014 року. Ці витрати на утримання будинку та прибудинкової території, газопостачання та водопостачання, електрику та опалення квартири. Усього, згідно із наданими платіжними квитанціями, сукупний розмір витрат позивача за зазначений період склав 16109,27 грн.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону.

Згідно з ч. 1- 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивачем не було зазначено жодної причини пропуску трирічного строку на звернення до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на його користь компенсації за витрати, понесені на утримання квартири, починаючі з березня 2010 року по березень 2011 року - включно.

Суд вважає, що позивачем та його представником не доведено, що трирічний строк на звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь компенсації за витрати, понесені на утримання квартири, починаючі з березня 2010 року по березень 2011 року - включно.

Стосовно решти позовних вимог, починаючи з квітня 2011 року по лютий 2014 року суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

З пояснень представників сторін та письмових доказів встановлено, що дійсно ОСОБА_1 увесь зазначений ним в позові період ніс витрати на утримання квартири АДРЕСА_1, пов'язані з утриманням будинку та прибудинкової території, газопостачання та водопостачання, електрику та опалення квартири.

Разом з тим, суд вважає необхідним зменшити суму компенсації, оскільки позивач, як підземний працівник шахти, у зазначений час отримував компенсацію за витратами на газ опалення та електрику, відповідно до норм ст. 43 Гірничого Закону України. Загальна сума компенсації, згідно із довідкою з місця роботи позивача, за період з вересня 2011 року по січень 2014 року склала 3089,05 грн.

Таким чином, остаточна сума витрат, понесених позивачем на утримання квартири, за період з квітня 2011 року по лютий 2014 року становить 9455,31 грн. ((16109,27-3564,91)-3089,05), де: 16109,27 грн. - це загальна сума витрат за час з березня 2010 року по лютий 2014 року; 3564,91 грн. - це сума витрат позивача з березня 2010 року по березень 2011 року, тобто, із спливом позовної давності; 3089,05 грн. - компенсація, отримана позивачем відповідно до норм ст. 43 Гірничого Закону України. Відповідно, 1/2 частка цих витрат, яку має сплатити відповідач, складе 4727,65 грн.

Суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за сплачені за кредитом суми в розмірі 718,22 грн. та грошову компенсацію за витрати, понесені на утримання квартири АДРЕСА_1 в сумі 4727,65 грн.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати на користь позивача в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. 261, 358, 528 ЦК України, ст. 61, 65 СК України, ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за сплачені за кредитом суми в розмірі 7185 (сім тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за витрати, понесені на утримання квартири АДРЕСА_1 в сумі 4727(чотири тисячі сімсот двадцять сім) грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області О.Г. Луньова