Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Тернопільського колективного творчо-виробничого підприємства «Тернопільархпроект», Тернопільської обласної організації Національної спілки архітекторів України до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського колективного творчо-виробничого підприємства «Тернопільархпроект», Тернопільської обласної організації Національної спілки архітекторів України про припинення сервітуту, за касаційною скаргою Тернопільського колективного творчо-виробничого підприємства «Тернопільархпроект», Тернопільської обласної організації Національної спілки архітекторів України на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Тернопільське колективне творчо-виробниче підприємство «Тернопільархпроект» (далі - ТКТВП «Тернопільархпроект»), Тернопільська обласна організація Національної спілки архітекторів України (далі - ТООНСА України) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні вимоги мотивували тим, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, задоволено частково їх позов до ТОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» й встановлено платний сервітут щодо приміщення по АДРЕСА_1, позначеного в інвентарній справі № 33, та надано право вільного проходу через вказане приміщення протягом двох років.

Згідно договору купівлі-продажу від 02 грудня 2013 року власником приміщення щодо якого встановлено сервітут, став відповідач ОСОБА_1, який ігнорує встановлений сервітут, відмовляється надавати доступ до вищевказаного приміщення, й на письмові звернення позивачів не реагує.

ОСОБА_1 заперечуючи проти позову, звернувся до суду із зустрічним позовом про припинення сервітуту, посилаючись на те, що з набуттям ним права власності на спірне приміщення припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2014 року первісний позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у вільному проході ТКТВП «Тернопільархпроект» та ТООНСА України через приміщення по АДРЕСА_1, позначеного в інвентарній справі № 33, на умовах встановленого судовим рішенням сервітуту.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2015 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано й ухвалено нове, яким у задоволенні позову ТКТВП «Тернопільархпроект» та ТООНСА України відмовлено, зустрічні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Припинено сервітут щодо приміщення по АДРЕСА_1, позначеного в інвентарній справі № 33, встановлений рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 серпня 2013 року.

У касаційній скарзі ТКТВП «Тернопільархпроект» та ТООНСА України просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволені первісного позову й задовольняючи зустрічний позов, суд апеляційної інстанції виходив з наявності обставин, які мають істотне значення, для припинення сервітуту, який обмежує права нового власника майна.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду таким вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 серпня 2013 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 червня 2014 року, частково задоволено позов ТКТВП «Тернопільархпроект» та ТООНСА України до ТОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» про встановлення сервітуту. Встановлено ТКТВП «Тернопільархпроект» та ТООНСА України платний, в розмірі 50 грн в місяць, сервітут щодо приміщення по АДРЕСА_1, позначеного в інвентарній справі № 33, та надано право вільного проходу через вказане приміщення протягом двох років.

Постановою Вищого господарського суду України від 08 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 13 серпня 2013 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 червня 2014 року - без змін.

02 грудня 2013 року між ТОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу 15/100 частин приміщення по АДРЕСА_1, а саме 65-33 кабінет, загальною площею 41,0 кв. м.

За правилами ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 2, ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Відповідно ч. 1 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Статтею 406 ЦК України визначені підстави припинення сервітуту, зокрема Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим, ч. 6 ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 серпня 2013 року встановлено, що в процесі здійснення приватизації приміщень комунальної власності по АДРЕСА_1 змінилося їх функціональне призначення та порушено планувальні зв'язки, передбачені проектною документацією, що призвело до погіршення умов експлуатації всіх приміщень. Так, у викуплені ТОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» приміщення увійшло приміщення № 27 (в інвентарній справі № 33) площею 41,0 кв. м, яке перекрито товариством, що призвело до перекриття єдиного можливого доступу з приміщень № № 21, 24 до приміщень № № 4, 5, 6, 7, 8, 32. Експертом встановлено, що задовольнити вимоги позивачів, відповідно до чинних Державних будівельних норм, іншим способом ніж встановлення сервітуту на приміщення № 27 (33) не вбачається.

Таким чином, установивши, що лише встановлення сервітуту щодо приміщення по АДРЕСА_1, позначеного в інвентарній справі № 33 надає позивачам можливість користуватися належним їм приміщенням, суд першої інстанції дійшов вірного й обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову й відсутність таких для задоволення зустрічних вимог, оскільки сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Також судом першої інстанції правильно зазначено про те, що відповідач ОСОБА_1 купуючи спірне приміщення достовірно знав про наявність встановленого щодо нього сервітуту, істотних обставин, які є підставою припинення сервітуту ним не зазначено.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України зазначені положення закону та обставини справи не врахував й помилково скасував рішення районного суду.

Отже, безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону.

Ураховуючи те, що апеляційним судом помилково скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, рішення апеляційного суду на підставі ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Тернопільського колективного творчо-виробничого підприємства «Тернопільархпроект», Тернопільської обласної організації Національної спілки архітекторів України задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2015 року скасувати, залишивши в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко