Справа № 128/5013/14-ц Провадження № 22-ц/772/690/2015Головуючий в суді першої інстанції Бондаренко О. І.
Категорія 59 Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів ПанасюкаО.С. та БереговогоО.Ю, при секретарі ПантелеймоновійА.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу садівничого товариства «Автомобіліст» на рішення Вінницького районного суду від 13 січня 2015р. у справі за позовом ОСОБА_3 (третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі») до правління садівничого товариства «Автомобіліст» про зобов'язання до вчинення дій, --

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014р. ОСОБА_3. звернувся в суд з позовом до правління садівничого товариства «Автомобіліст» (третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі») про зобов'язання до вчинення дій.

Зазначив, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.06.2013р, належним чином зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, він є власником садового будинку під №180, розташованого у садівничому товаристві «Автомобіліст», що знаходиться на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

В січні 2014р. садівниче товариство «Автомобіліст» відключило будинок позивача від електропостачання. Свої дії обгрунтувало тим, що договір на електропостачання укладено між ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі» та садівничим товариством «Автомобіліст». При цьому відповідач вважає своєю власністю трансформатор і частину лінії електромережі, що розташовану на території товариства, так як це відповідає п.5.2 його Статуту. А ОСОБА_3. не є членом товариства. На пропозицію позивача ОСОБА_3. щодо укладення між ним, садівничим товариством «Автомобіліст» та ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі» тристороннього договору на електропостачання будинку відповідач належним чином не реагує.

У зв'язку з цим ОСОБА_3. просив суд зобов'язати садівниче товариство «Автомобіліст» укласти з ним та третьою особою - ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі» тристоронній договір на електоропостачання зазначеного будинку.

Рішенням Вінницького районного суду від 13 січня 2014р. позов було задоволено.

Садівниче товариство «Автомобіліст» у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції голова правління ПетращукН.М. і адвокат ОСОБА_5, який представляє інтереси садівничого товариства «Автомобіліст», підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_3, а також його представники ОСОБА_6. і ОСОБА_7. просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

ПолюгаІ.В, яка представляє третю особу - ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі», при вирішенні даного питання покладається на суд апеляційної інстанції.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав :

В апеляційній скарзі зазначено і колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, яким садівниче товариство «Автомобіліст» зобов'язується до укладення договору, порушив таку визначену у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальну засаду цивільного судочинства як свобода договору. Адже відповідач не є спеціалізованою установою, яка здійснює такий ліцензований вид діяльності як постачання електроенергії, тобто не є електропостачальником. Тому на садівниче товариство «Автомобіліст» не розповсюджується дія ст.24 Закону України «Про електроенергетику», згідно з якою енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу , який розташований на такій території, в укладенні договору на постачання електричної енергії, крім випадків, коли відсутня технічна можливість. З цих же підстав колегія суддів вважає помилковим обгрунтування рішення про задоволення позовних вимог посиланням суду на п.3.7 Правил користування електричною енергією для населення, адже, як зазначалося вище, відповідач не є енергопостачальною організацією. При цьому недоречним є посилання суду на ч.3 ст.20, ч.2ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки дані правовідносини регулюються зазначеними вище спеціальними нормативними актами.

Слід звернути увагу на те, що з наведених у позові нормативних актів не вбачається, що садівниче товариство «Автомобіліст» може бути якимось чином примушене до укладення запропонованого позивачем договору. А висновок суду першої інстанції про можливість зобов'язання відповідача, який не є енергопостачальною організацією, до укладення вказаного договору суперечить, як зазначалося вище, такій загальній засаді цивільного судочинства як свобода договору, визначеній змістом ст.ст.19 Конституції України, ст.ст.6ч.1 п.3, 626ч.1, 627, 628ч.1, 638ч.1 ЦК України.

Також слід звернути увагу, що задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з необхідності захисту порушеного права позивача на безперебійне отримання та користування електроенергією. Однак колегія суддів вважає, що у даному випадку ОСОБА_3. невірно обрано спосіб захисту порушеного права. Адже з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10 жовтня 2012р, винесеній у справі №6-110цс12, вбачається, що такий спосіб захисту цивільних прав як зобов'язання укласти договір, не передбачений ст.16 ЦК України.

При цьому питання щодо законності відключення будинку від елекстропостачання та щодо його відновлення предметом судового розгляду не було. Як вбачається з пояснень представників сторін, така позовна заява ОСОБА_3. раніше була залишена без розгляду.

Таким чином, невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права призвело до ухвалення помилкового рішення. Згідно ст.309 ЦПК України зазначене дає апеляційному суду підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення у справі нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу садівничого товариства «Автомобіліст» задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду від 13 січня 2015р. у даній справі скасувати.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позову до правління садівничого товариства «Автомобіліст» (третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі») про зобов'язання до укладення тристороннього договору щодо електропостачання будинку № 180, розташованого у садівничому товаристві «Автомобіліст» на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :