У Х В А Л А

Справа № 183/2063/15

№ 2-п/183/66/15

01 грудня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Дніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах члена спілки ОСОБА_1 до Редакції газети «Новомосковська правда» та редактора газети «Новомосковська правда» - ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

26 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати заочне рішення, винесене Новомосковським міськрайонним судом 11 червня 2015 року по справі за позовом Дніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах члена спілки ОСОБА_1 до Редакції газети «Новомосковська правда» та редактора газети «Новомосковська правда» - ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Позов Дніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) в інтересах члена спілки ОСОБА_1 до Редакції газети «Новомосковська правда» та редактора газети «Новомосковська правда» ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, поширену ОСОБА_3 02 квітня 2015 року в газеті «Новомосковська правда» № 13(13843), в статті під назвою «Суд визнав бездіяльність вимог ОСОБА_4 і Ко щодо закриття газети «новомосковська правда», а саме: «…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому ОСОБА_1. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня)зявлялися «газетні качки» - про те, що начеб то суд задовольнив вимоги ОСОБА_1 і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…».

Зобовязано ОСОБА_3 спростувати інформацію, поширену ним 05 квітня 2015 року в газеті «Новомосковська правда» № 13(13843), в статті під назвою «Суд визнав бездіяльність вимог ОСОБА_4 і Ко щодо закриття газети «новомосковська правда», а саме: «…Але на газету щодо публікації про цю ж сесію подав його найближчий соратник колишній партійний колега (ще по БЮТ), колишній перший заступник міського голови (знятий депутатами через місяць після призначення на посаду), а нині член виконкому ОСОБА_1. Судовий розгляд цієї справи й досі триває, жодного рішення суду, яке б набрало законної сили, немає. Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня)зявлялися «газетні качки» - про те, що начеб то суд задовольнив вимоги ОСОБА_1 і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому…», в той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме шляхом розміщення на першій сторінці найближчого номера газети опублікування спростування.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

В своїй заяві ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року, посилаючись на те, що він не був присутній у судовому засіданні з поважних причин. Ще однією підставою для скасування заочного рішення вважає той факт, що позивач не звертався до нього щодо спростування інформації, яка була предметом судового розгляду, хоча в такому разі це питання було б вирішено у позасудовому порядку. ОСОБА_1 того, суд безпідставно стягнув моральну шкоду, оскільки доказів її спричинення позивачами надано не було, як не було доведено і причинного звязку між діями відповідача та наслідками, які в результаті цих дій настали. І, зокрема, рішення суду про розміщення спростування на першій сторінці, а не на сьомій, суперечить вимогам ст.37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Просив суд скасувати заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року та призначити розгляд справи у загальному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою заяву, мотивуючи її викладеними в ній обставинами. При цьому вже в судовому засіданні просив суд долучити у якості доказів, які на його думку мають істотне значення, а саме газетні статті, які на його переконання спростовують твердження позивачів про недостовірність висловлення «…щодо зняття ОСОБА_1 з посади…». ОСОБА_1 того, ним було заявлено про те, що в дійсно з 2013 року в газеті «Новомосковськ сьогодні» мали місце публікації щодо наявності судових рішень на користь ОСОБА_1, що підтверджує дійсність висловлювання «…Проте, починаючи з 2013 року, вже тричі в газеті «Новомосковськ сьогодні» (останній раз - минулого тижня)зявлялися «газетні качки» - про те, що начеб то суд задовольнив вимоги ОСОБА_1 і зобовязав нашу газету опублікувати відповідне спростування. Офіційно заявляємо: НЕПРАВДА! Інше питання, кому, яке судом визнано хибним».

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, вважаючи, що підстави, викладені ОСОБА_5 надумані та зводяться до переоцінки доказів по справі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо повідомлення відповідача, то як видно зі штампу вхідної кореспонденції, позовна заява надійшла до суду 03.04.2015 року; 06.04.2015 року по справі відкрито провадження, попереднє судове засідання призначено на 16.04.2015 року, про що сторонам були направлені повістки, однак справа не слухалась, оскільки сторони в судове засідання не зявились. Наступне судове засідання було призначено на 19.05.2015 року, про час і місце якого ОСОБА_3 було повідомлено у вигляді судової повістки, яку останній отримав 29.04.2015 року, про що мається відповідне почтове повідомлення (а.с.29). Дане судове засідання було відкладено за заявою ОСОБА_6 на 04.06.2015 року, про що ОСОБА_3 було повідомлено у форму судової повістки (а.с.37-38), яку він також отримав (а.с.39).

Таким чином, почтові повідомлення, які містять підпис ОСОБА_3 (належність підпису ОСОБА_3 в судовому засіданні не оспорював) свідчать про отримання ним судових повісток, а відтак спростовують посилання ОСОБА_3 на той факт, що повістки направлялися за хибною адресою. Спростовується цей факт і наданим представником позивача ОСОБА_2 В,ОСОБА_7 про державну реєстрацію редакції газети «Новомосковська правда», відповідно до якого адреса редакції саме м.Новомосковськ, вул.Радянсьука, 12, куди саме і направлялись судові повістки. І, зокрема, ОСОБА_3 не надавав суду заяви, якими б просив направляти йому кореспонденцію за будь-якою іншою адресою, хоча мав таку можливість, оскільки про перебування даного спору на розгляді в суді було йому відомо, про що свідчать наявні в матеріалах справи його заяв про відкладення справи.

04.06.2015 року ОСОБА_3 повторно не зявився в судове засідання, надавши заяву (а.с.40), якою просив відкласти судове засідання у звязку з перебуванням його адвоката на лікарняному, але будь-яких доказів на підтвердження того факту, що адвокат перебуває на лікарняному, як і взагалі доказів наявності адвоката, який мав би представляти інтереси ОСОБА_3 по даній цивільній справі, суду надано не було.

У звязку з вищевикладеним, судом на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України було ухвалено заочно розглядати справу (а.с.47).

Дані обставини спростовують посилання ОСОБА_3 на той факт, що його не було повідомлено про час і місце судового засідання.

А, відтак, відповідач повідомлявся про час і місце судового засідання згідно чинного законодавства.

ОСОБА_1 того, як видно з диспозиції ч.1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В заяві ж ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення взагалі відсутні будь-які посилання на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. А вся заява зводиться до переоцінки доказів, досліджених судом під час заочного розгляду справи.

Вже в судовому засіданні, під час перегляду заочного рішення ОСОБА_3 були надані певні газетні статті, які на його переконання спростовують твердження позивачів про недостовірність висловлення «…щодо зняття ОСОБА_1 з посади…», а також було заявлено про те, що з 2013 року в газеті «Новомосковськ сьогодні» мали місце публікації щодо наявності судових рішень на користь ОСОБА_1, але насправді їх не було, а відтак щонайменш до січня 2015 року.

Судом приймаються до уваги вищезазначені твердження, але не можуть бути прийняті судом у якості істотних доказів, які могли б вплинути на рішення суду.

Під час судового засідання судом зясовувалися фактичні обставини справи, які перевірялись доказами, поданими сторонами, тому твердження заявника про те, що заочне рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи і суперечить закону, не позбавляє їх права, відповідно до ч.2 ст. 232 ЦПК України, оскаржити його в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст. 231 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Березюк