АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1411/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І. з участю представника КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства теплових мереж Тернопільміськтеплокомуненерго Тернопільської міської ради на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року по справі за заявою КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго Тернопільської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року відмовлено в прийнятті заяви КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго Тернопільської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В апеляційній скарзі КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго просить ухвалу судді скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що існує спір про право. Вказує на те, що КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго та уповноваженим співвласником укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання. Наголошує на тому, що повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями вказаного договору в силу ст. 64 Житлового кодексу України.

У судовому засіданні представник КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній, просить її задовольнити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повторно не зявились у судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Апеляційним судом установлено, що 01 вересня 2012 року між ОСОБА_2 (споживач) та КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго (виконавець) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно з умовами якого виконавець зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с. 3-9).

Сім'я ОСОБА_2 мешкає в квартирі за адресою: вул. Шептицького, 3/25 в м. Тернопіль, у яку позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

За період з 01.01.2014 року до 01.08.2015 року утворилася заборгованість за надані послуги в розмірі 6 497 грн. 75 коп., що стверджується випискою з особового рахунку про заборгованість за опалення і гаряче водопостачання від 20.08.2015 року (а.с. 12).

Перевіривши законність ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго ОСОБА_1, колегія вважає, що апеляційну скаргу КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго слід задовольнити.

Відмовляючи КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго в прийнятті заяви про видачу судового наказу, суддя виходив з того, що договір про надання послуг укладено лише з ОСОБА_2, у зв'язку з чим при наявності прохання про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 убачається спір про право.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком судді, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права та порядку вирішення суддею питання про відкриття наказного провадження, що в силу ст. 312, ч. 1, п. 3 ЦПК України є підставою для скасування ухвали судді і передачі питання про відкриття наказного провадження на новий розгляд.

Відповідно до ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 100, ч. 3, п. 2 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Із поданих заявником матеріалів неможливо зробити висновок щодо правового статусу осіб, які проживають разом з ОСОБА_2 (члени сімї ОСОБА_2 чи співвласники квартири), хоча зясування цього питання мало значення для визначення кола боржників та правильного вирішення питання можливості відкриття наказного провадження.

Як роз'яснено в п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження № 14 від 23.12.2011 року, відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині третій та абзаці 4 частини шостої статті 100 ЦПК, про що суддею постановляється ухвала у строк, вказаний ст. 100, ч. 7 ЦПК.

Якщо у заяві про видачу судового наказу об'єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження.

Якщо такі вимоги між собою взаємопов'язані та окремий їх розгляд неможливий (наприклад, заявлено вимогу про присудження аліментів, а із заяви вбачається необхідність залучення особи, яка вже отримує від боржника аліменти), то суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу (ст.100, ч. 5 ЦПК), але лише за умови сукупності таких підстав.

Відмовляючи в прийнятті заяви про видачу судового наказу, суддя належним чином не перевірив наявність визначених ст. 100 ЦПК України підстав для такої відмови.

Згідно зі ст. 20, ч. 3, п. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 543, ч. 1 ЦК у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Однак з урахуванням тих обставин, що вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, і що наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, що не передбачає повідомлення сторін та залучення заінтересованих осіб, у випадку стягнення у наказному провадженні заборгованості з солідарних боржників, воно може бути звернено лише на того з боржників, з яким укладено письмовий договір.

Проте суд першої інстанції на вказані норми права уваги не звернув та не врахував роз'яснення, що містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження від 23.12.2011 року № 14, а тому дійшов до помилкового висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, належним чином не перевірив чи можливо розглядати вимоги стягувача окремо щодо кожного із боржників та наскільки вони є пов'язаними між собою.

З огляду на ці обставини апеляційний суд визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про відкриття наказного провадження, і помилково відмовив у прийняття заяви про видачу судового наказу. Ці обставини є підставою для скасування ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді питання про відкриття наказного провадження слід врахувати наведене, а також перевірити достовірність та врахувати подану ОСОБА_2 апеляційному суду копію квитанції про часткову оплату 14.11.2015 року заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води після постановлення суддею ухвали від 03 вересня 2015 року і залежності від установленого та у відповідності з вимогами закону вирішити питання про відкриття наказного провадження або за наявності обґрунтованих підстав відмовити в прийнятті такої заяви.

Виходячи з наведеного, колегія вважає, що ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року слід скасувати, а питання про відкриття наказного провадження за заявою КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго про видачу судового наказу направити на новий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду.

Керуючись ст.ст. ст. 312, ч. 1, п. 3; 313; 314; 315; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго Тернопільської міської ради задовольнити.

Ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року скасувати, а питання про відкриття наказного провадження за заявою КПТМ Тернопільміськтеплокомуненерго про видачу судового наказу направити на новий розгляд у той же суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8