Категорія 48Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції, про звільнення від сплати боргу по аліментах,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2015 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 11.11.2003 року він з відповідачкою перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 17.08.2012 року. Від шлюбу у них є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 17.08.2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 02.08.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. Згодом рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.10.2014 року, розмір аліментів зменшено до 750,00 грн. За період з 02.08.2012 року по 02.10.2014 року у позивача виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 25699,99 грн. Він з 2011 року хворіє на сколіоз грудного та на остеопороз поперечного відділів хребта з больовим синдромом. Із часом його стан лише погіршився, оскільки через відсутність коштів він позбавлений можливості пройти належне лікування. Зазначена заборгованість по аліментах виникла не з його вини, а у зв'язку з його тяжкою хворобою, а також зважаючи на розмір його заробітної плати, він не має змоги сплатити суму заборгованості по аліментах, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може буди скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Із рішення суду вбачається, що ОСОБА_2 позов визнав, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн., про проблеми зі станом здоров'я не зазначав (а.с. 8).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.10.2014 року, зменшено розмір аліментів, що стягаються з ОСОБА_2 до 750,00 грн. Із судових рішень обох інстанцій вбачається, що розмір аліментів зменшено через зміни матеріального стану платника аліментів ОСОБА_2, про тяжку хворобу ОСОБА_2 не йдеться (а.с. 9-10, 11-12).

За платником аліментів ОСОБА_2 утворилась заборгованість за період з 02.08.2012 року по 02.10.2014 року в розмірі 25699,99 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по виплаті аліментів Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції (а.с. 18).

Із 2001 року позивач займався підприємницькою діяльністю, а 17.07.2014 року припинив зазначену діяльність, про що внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 66-67).

Згідно з довідкою Вінницької ОДПІ Головного управління Міністерства доходів у Вінницькій області від 09.07.2014 року № 8658/П/17-415 сума доходів СГД ОСОБА_2А за період з 01.10.2012 року по 31.12.2012 року склала 28770,00 грн., за період з 01.04.2013 року по 30.06.2013 року - 35230,00 грн., за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року - 3000,00 грн. (а.с. 36).

Із довідки ПрАТ «Вінницяоблпаливо» від 12.01.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 винаймав складське приміщення у ПрАТ «Вінницяоблпаливо» для ведення підприємницької діяльності з 01.06.2010 року по 31.08.2013 року, вартість орендної плати - 1500,00 грн. (а.с. 45).

05.05.2014 року ОСОБА_2 уклав трудовий договір з ФОП ОСОБА_5, відповідно до якого отримував заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. на місяць (а.с. 37), договір розірвано 31.07.2014 року.

14.10.2014 року ОСОБА_2 уклав інший трудовий договір з ФОП ОСОБА_6, відповідно якого його заробітна плата складає 1250,00 грн. на місяць (а.с. 17).

18.07.2012 року позивач проходив обстеження в Медичному центрі ТОВ «МАКС і К» (а.с. 13, 14) з приводу хвороби хребта, але після обстеження позивач у судовому засіданні 17.08.2012 року визнав позов про стягнення з нього аліментів у розмірі 1500,00 грн. (а.с. 8).

Із наявних у справі медичних довідок, вбачається, що позивач хворіє на сколіоз грудного та поперечного відділів хребта, артроз правого і лівого тазостегнових суглобів. Відповідно до рішення ЛКК від 10.12.2014 року за № 148/2 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» позивачу протипоказана робота, пов'язана з фізичними перенавантаженнями, але всі обстеження і лікування ОСОБА_2 відбувались вже поза межами строку утворення заборгованості по аліментних платежах (а.с. 49 -61).

Встановивши вказані обставини справи та оцінивши докази, які їх підтверджують, у їх сукупності, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 180, 197 СК України, дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з того, що захворювання позивача не позбавляє його можливості працювати, в період утворення заборгованості позивач працював, на лікуванні не знаходився (доказів протележного суду не надано, позивач пояснив, що на лікуванні він не перебував), тому суд дійшов висновку, що заборгованість позивача по аліментах не пов'язана з його тяжкою хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, тому не знайшов підстав для його звільнення від сплати боргу по аліментах на утримання неповнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права не можна визнати обґрунтованими, оскільки при мотивуванні оскаржуваного рішення він послався на положення ст.ст. 180, 197 СК України, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом, але не дають підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість оскарженого рішення, а тому вони не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

Враховуючи викладене та відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2015 року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

В.В. Жданкін