Номер провадження: 22-ц/785/2306/15
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 - "Про стягнення заборгованості", -

ВСТАНОВИЛА:

17.09.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, по якому просить стягнути в рівних частках з відповідачів заборгованість за нотаріально посвідченим договором позики від 20.06.2013 року у розмірі 901121,33 грн., а також понесені судові витрати.

26.09.2014 року представник позивача подала до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на наступне майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1, та 24/270 частин нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову, представник позивача посилався на те, що у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебувають справи за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором, за позовом КС "Придунав'я" до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за позовом ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, що свідчить про неплатоспроможність відповідачів та при проведення виконавчих дій за виконанням рішень Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області може унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2014 року був забезпечений позов ОСОБА_3, шляхом накладання арешту на вищезазначене майно: частину нежитлової будівлі та будинок, власником яких є відповідач ОСОБА_2

09.01.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду та просить скасувати ухвалу районного суду, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції колегія суддів всесторонньо і повно перевірила законність і обґрунтованість ухвали на основі ма теріалів справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Судова колегія вважає, що таким заходом забезпечення позову як накладння арешту на майно відповідача, враховуючи ціну позову, суд першої інстанції захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову шляхом накладання арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином, судова колегія вважає, що накладання заборони - забезпечення позовних вимог позивача у справі не носять дискримінаційного характеру по відношенню до відповідача.

Застосування арешту на майно здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Судова колегія вважає, що в відповідності з зазначеними нормами процесуального права у суду першої інстанції були всі підстави для забезпечення позову, оскільки від позивача до суду надійшла відповідна заява про забезпечення позову, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів, також, керується роз'ясненнями Верховного Суду України, наданими в п.4 Постанови Пленуму № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", яким судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позовних вимог. Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильною по суті, відповідає вимогам ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.2 п.2, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Увалу Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

В.О. Суворов

І.А.Артеменко

11.02.2015 року м. Одеса