Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/365/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Березій Ю.А.
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Мурашко С.І.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.01.2006 року ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач своєчасно не надавала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 14404,89 грн., яка складається з: 13242,75 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 662,14 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування судового рішення через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову. Посилається на те, що заяви від ОСОБА_5 про розірвання кредитного договору не надходило, а тому він, відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання і автоматично продовжується на такий же термін.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що дійсно 16.01.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір шляхом приєднання (ч.1ст.634 ЦК України), відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком дії кредитного ліміту, який дорівнює строку дії картки. Погашення заборгованості позичальник мав здійснювати шляхом щомісячних платежів у розмірі 7% від суми витрат.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором .

Згідно із п.9.12 цих Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком частці у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту наявності та розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором станом на 29.12.2013 рік.

Проте, такий висновок не відповідає обставинам справи та грунтується на неправильній оцінці доказів (ст.212 ЦПК України), що є порушенням норм процессуального права, яке призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення.

Відповідно до ч.3ст.10, абз.1ч.1,ч.2ст.60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. Встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В обгрунтування розміру кредитної заборгованості, що утворилась за період з 5.12.2007 року по 29.12.2013 року, позивач надав її розрахунок а також відомості про рух коштів по картці, надав письмові пояснення, з яких вбачається, що станом на 29.12.2013 року заборгованість становить 17 462,08 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2342 грн. та із заборгованості про процентам за користування кредитом -15 120,18 грн. З цієї суми позивач відняв 4219,33 грн. заборгованості, яка була стягнута з відповідачки за судовим наказом Добровеличківського районного суду від 2.01.2008 року, копію якого позивач додав до позовної заяви, та додав штраф ( фіксована частина) - 500 грн., (процентна складова) - 662,14 грн.

Із письмової заяви ОСОБА_5 (а.с.46) про перегляд заочного рішення Маловисківського районного суду від 7.08.2014 року, яким з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» булла стягнута заборгованість у сумі 14 404,89 грн., витікає, що вона як взагалі заперечує факт укладання кредитного договору , так і зазначає про пропуск позивачем позовної давності. Вказує на те, що позивач не надав докази виконання чи невиконання нею судового наказу.

Не зважаючи на те, що відповідачка не надала доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, суд в порушення вимог ст.60 ЦПК України помилково виходив з того, що такі докази має надати позивач.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не може бути визнане законним і обгрунтованим( ст.213 ЦПК України), а тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п. 1. 3, 4 ч.1ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У ч. 1 ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка може неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно п. 4.2 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Відповідно до договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в тарифах.

Тобто, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, тарифами банку, які є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, сторони, поряд із встановленням строку дії договору, встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

З пояснень представника ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні вбачається, що строк дії картки становить 2 роки, тобто строк погашення кредиту закінчився у січні 2008 року. Доказів видачі відповідачці іншої картки не надано. Не надано позивачем і доказів щодо переривання перебігу позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору ( правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року ( справа №6-14цс 14).

Відповідно до ч.3ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, у задоволенні позову слід відмовити у зв»язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Рішення Маловисківського районного суду від 08.12.2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: