Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/293/14-ц Головуючий у 1-й інст. Карповець В.В.
Категорія 34 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача на його користь 16 399 грн на відшкодування майнової шкоди, 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначав, що 04 березня 2011 року в м.Андрушівка по вул. Житомирській з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль ГАЗ-31, д.н.з. НОМЕР_1. Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 3681 майнова шкода, заподіяна внаслідок пошкодження автомобіля, становить 16 399 грн. У зв'язку пошкодженням майна він поніс душевні хвилювання. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 399 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 04 березня 2011 року о 21 год. 00 хв. відповідач в даній справі, ОСОБА_2, керуючи належним йому на праві власності автомобілем марки Фольксваген, державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Житомирській в м. Андрушівка, на порушення п.12.1. Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-31, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2011 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 50 годин громадських робіт (а.с.10).

За приписами ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вищевказана постанова на даний час не скасована та є чинною, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 в ДТП є правильним.

Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи видно, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Фольксваген, державний номерний знак НОМЕР_2, була застрахована (а.с. 10 відмовного матеріалу).

Проте, при розгляді справи в суді першої інстанції, питання про залучення до участі в справі страхової компанії сторонами не порушувалося.

З пояснень сторін видно, що про дорожньо-транспортну пригоду страховика повідомлено не було. А тому, з врахуванням вимог п. 37.1.3. ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що матеріальна шкода повинна відшкодовуватись винною особою.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ власником автомобіля марки ГАЗ - 310290, державний номерний знак НОМЕР_1, являється ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 являється володільцем цього транспортного засобу на підставі довіреності від 01 червня 2007 року, виданої терміном на тридцять років.

За висновком №3681 експертного автотоварознавчого дослідження від 30 січня 2014 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля ГАЗ 310290, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 16399 грн. (а.с.118-122).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст.1187,1188, 1192 ЦК України та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16399 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що механічні пошкодження, зазначені у висновку експертного автотоварознавчого дослідження не відповідають механічним пошкодженням, зазначеним у протоколі огляду транспортного засобу від 03.04.2011 року, колегія суддів до уваги не бере, оскільки під час ДТП проводився лише поверхневий огляд транспортного засобу, а тому могли бути зафіксовані не всі пошкодження. Із пояснень позивача видно, що після ДТП автомобіль не відновлювався та не експлуатувався.

Відповідачу та його представнику колегією суддів було роз'яснено право на призначення судової автотоварознавчої експертизи, проте таке клопотання відповідач до суду не заявляв.

Доводи апелянта про те, що шкода ним відшкодована у повному обсязі, є безпідставними. Так, з розписки ОСОБА_3 від 07.03.2011 р. видно, що кошти в розмірі 25 000 грн він отримав від ОСОБА_2 на відшкодування заподіяної йому (ОСОБА_3) моральної шкоди (а.с.53).

Пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 25 000 грн на відшкодування як моральної так і матеріальної шкоди, на що посилається апелянт, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони спростовуються вищевказаною письмовою розпискою ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що в розписці слово „моральної" закреслене самим ОСОБА_3, є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 даний факт заперечив. У самій же розписці це виправлення ОСОБА_3 не оговорене.

Рішення суду в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Рішення в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами не оспорюється, а тому його законність і обґрунтованість у цій частині колегією суддів не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: