Справа № 569/4875/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечко С.П.,

при секретарі Терешкович Ю.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення коштів, переданих як аванс з зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання правочину дійсним та визнання права на завдаток, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення коштів, переданих як аванс в розмірі 500 дол. США та 1 003 грн. в рахунок оплати встановленого в дачному будинку електрообладнання.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 серпня між нею та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу дачного будинку № 1220, що розташований в дачному масиві «Новоукраїнка», масив «Східний-2» 9 лінія. ОСОБА_3 отримала від неї 500 дол. США авансового платежу та передала їй ключі від вхідних дверей будинку, що підтверджується розпискою. Ними було погоджено ціну дачного будинку в розмірі 12000 дол. США. В червні 2014 року у звязку із знецінення національної валюти вона не спроможна була купити будинок, тому вважає, що аванс в розмірі 500 дол. США підлягає поверненню. Окрім того, під час користування дачним будинком нею було встановлений новий електролічильник на що витрачено 1 003 грн., що підтверджується квитанціями, тому суму цих коштів слід також стягнути з відповідача.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання правочину дійсним та визнання права нас завдаток. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 500 доларів США були передані їй ОСОБА_1 в якості завдатку, що підтверджується розписками. Оскільки власником будинку був її покійний чоловік, тому ними було відстрочено укладення договору купівлі після оформлення нею спадкових прав на будинок після смерті її чоловіка. ОСОБА_1 користувалась будинком до кінця 2014 року, однак укласти договір купівлі-продажу відмовилась, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 571 ЦПК України задаток залишається у неї. Також вказує, що між ними було досягнуто усіх істотних умов договору та відбулось часткове виконання договору, оскільки ОСОБА_5 ухилилась від нотаріального посвідчення договору просить визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати її право на завдаток в розмірі 500 дол. США.

В судовому засіданні позивач та її представник за первісним позовом первісний позов підтримали, просили його задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнали. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні відповідач та її представник за первісним позовом позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення частково, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що зі змісту розписок від 20.08.2013 року вбачається факт укладення між сторонами попереднього договору, за умовами яких ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 500 дол. США завдатку та отримала ключі від дачі, зобовязувалась дотримувати дачу в належному стані до повного оформлення документів.

Ці обставини сторонами не заперечуються.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 підтвердила, що ОСОБА_1 неодноразово приїжджала в дачний будинок і користувалась ним.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2014 року ОСОБА_3 є власником садового будинку 1220 в с. Новоукраїнка Рівненської області.

Таким чином на момент отримання грошових коштів від ОСОБА_1, ОСОБА_3 власником дачного будинку не являлась.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, грошові кошти, які вона планувала сплатити за дачний будинок знаходились на депозитному рахунку в гривнях, оскільки сторонами було обумовлена вартість дачного будинку 12 000 дол. США, в червні 2014 року в звязку із знеціненням національної валюти в неї не було достатньо коштів для укладення договору купівлі-продажу.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3, на момент укладення попереднього договору купівлі-продажу, власником дачі вона не була. Оскільки її чоловік перебував у тяжкому стані, вона планувала продати будинок після оформлення нею спадкових прав. На даний момент дачний будинок проданий іншій особі. Вона планувала повернути 500 дол. США ОСОБА_1, однак після смерті чоловіка розрахувалась з боргами і коштів у неї не залишилось.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Таким чином, забезпечувальне зобовязання є похідним від основного зобовязання сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі.

Судом безспірно встановлено, що договір купівлі-продажу дачного будинку у встановленій формі між сторонами не укладався. Не було укладено ними у належній формі і правочину про забезпечення основного зобовязання завдатком.

Частина 2 ст. 215, ч. 1 ст. 218, ч. 1 ст. 220 ЦК України передбачають недійсність правочину, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Тобто попередній договір повинен бути укладений сторонами у тій самій формі, що й основний договір.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомості вимагає складної письмової форми з обов'язковим нотаріальним посвідченням, тому попередній договір від 20.08.2013 року, який укладався в простій письмовій формі, є нікчемним.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу за вже укладеним зобовязанням, і способом забезпечення виконання цього зобовязання.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Таким чином, застосування до спірних правовідносин сторін правил ст. 571 ЦК України є неможливим, оскільки передані позивачем відповідачу кошти не були завдатком.

При цьому слід зазначити, що при вирішенні питання про те, чи є спірна сума авансом чи завдатком, не має вирішального значення той факт, як цю суму називали самі сторони у своїх домовленостях.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року №6-170цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Оскільки договори купівлі-продажу будинку, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу грошова сума в розмірі 500 дол. США є авансом, який підлягає поверненню позивачу, вимоги зустрічного позову є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Позовна вимога про стягнення 1 003 грн. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок оплати встановленого в дачному будинку електрообладнання до задоволення не підлягає, оскільки даний електролічильник ОСОБА_1 встановила з власної ініціативи не набувши право власності на дачний будинок і між сторонами не визначалась домовленість повернення даних коштів в разі не укладення договору купівлі-продажу.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому п. 14 своєї постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", вбачається, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

З урахуванням того, що станом на день ухвалення рішення офіційний курс держави визначає еквівалент 1 долара США як 21, 7 гривень, спірна сума вираховується у спосіб множення 21, 7 гривень на 500 доларів США, а тому стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають 10 850 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути сплачені позивачем судові витрати по справі, тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення коштів, переданих як аванс задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 авансовий платіж в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 10850 (десять тисяч вісімсот пятдесят) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн.. 60 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання правочину дійсним та визнання права на завдаток відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.П. Харечко