АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1929/14-ц Номер провадження 22-ц/786/385/15Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов А. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І.,Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, 1969 року народження, уродженця і жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2014 року і до 30 червня 2017 року, без урахування часу канікул.

Стягнуто з ОСОБА_2судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи в сумі 243 грн. 60 коп. в рахунок держави.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року внесено виправлення в резолютивну частину рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області 26 листопада 2014 року, а саме: замість помилково зазначеного в ній «Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи в сумі 243 грн. 60 коп. в рахунок держави» вірно зазначено «Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в рахунок держави».

З даним рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову позивачу в задоволенні позову, задовольнити позов третьої особи частково, стягнувши на користь останнього аліменти як на дитину, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно без врахування часу канікул.

Апелянт вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначає про недоведеність позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення місцевого суду фактично оскаржується відповідачем в частині задоволення позову ОСОБА_4, то у відповідності до вищезазначеної норми процесуального закону, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду лише в цій частині.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який навчається на другому курсі вищого навчального закладу Укооспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» на денній формі навчання на контрактній основі. Термін навчання до 30 червня 2016 року, стипендією ОСОБА_4 не забезпечений, оплата за кожний навчальний рік становить 7500 грн., проживає окремо від батьків у гуртожитку в м. Полтаві. Наведене підтверджується довідкою навчального закладу №05-32/10-1 від 08.05.14 р. та копією договору про підготовку фахівця №24 від 18.07.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно пункту 20 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Також судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 працює у Кременчуцькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті, з 29.04.2013 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу в сумі 1142 грн. 50 коп.

Батько позивача ОСОБА_2 працює на посаді директора Новгородківського районного центру зайнятості, його заробітна плата в червні 2014 року становила 5482 грн. 72 коп., його друга сім'ї складається з дружини, яка перебуває на обліку у центі зайнятості, двох малолітніх дітей та матері-пенсіонерки.

Таким чином, врахувавши вказані обставини, матеріальні потреби сина ОСОБА_4, який навчається на контрактній основі, фізичний і працездатний стан відповідача, який має регулярний дохід, та перебування останнього в іншому шлюбі, місцевий суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та доцільність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 аліментів саме у частковому співвідношенні, а не в твердій грошовій сумі, у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 10 листопада 2014 року і до 30 червня 2017 року, без урахування часу канікул.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що він зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким дана відповідна правова оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що обов'язок сплачувати аліменти покладається на відповідача без урахування часу канікул, тобто лише на період навчання.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.