АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5542/15 Справа № 2-8327/11 Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року

за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Відділ примусовго виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області, публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2013 року задоволено заяву ПАТ «Укрсиббанк» та видано дублікат виконавчого листа на примусове виконання заочного рішення цього ж суду від 12.10.2011 про стягнення з заявника заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 від 30.09.2008 в сумі 3391879,51 гривня. Постановою від 11.02.2013 було відкрито виконавче провадження № 36531213 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Підставою для винесення рішення та видачі виконавчого листа було те, що згідно договорів поруки № 231931 від 30.09.2008, № 233252 від 30.09.2008, № 235603 від 29.10.2008 ОСОБА_2 поручився перед ПАТ «Укрсиббанк» за виконання ТОВ ПТГ «Інтенс» усіх зобов'язань, що виникли з Генерального договору та додаткових угод до нього.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2012 затверджено ліквідаційний баланс ТОВ ПТГ «Інтенс» та звіт його ліквідатора, в яких зазначається, що вимоги банка, у тому числі за вищевказаним Генеральним договором, вважаються погашеними.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 24.05.2012 проведено державну реєстрацію припинення ТОВ ПТГ «Інтенс».

На підставі викладеного заявник вважав, що його обов'язок, як солідарного боржника ПАТ «Укрсиббанк» припинений 12.01.2012, оскільки саме в той день його було виконано в повному обсязі іншим солідарним боржником - ТОВ ПТГ «Інтенс» в формі погашення вимог у процедурі банкрутства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року - в задоволенні заяви ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, ухвалу судді залишити без змін, відповідно до ст. 312 ЦПК України, з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, 30 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», відповідно статуту та свідоцтва про державну реєстрацію від 18.12.2009 року) (надалі -«Банк» або «Відповідач») та Товариством з обмеженою відповідальністю Промислово-торгова група «Інтенс» (далі «Позичальник») був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №0 (далі - «Індивідуальна угода»), відповідно до якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому Договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 500 000,00 (п'ятсот тисяч) доларів США 00 центів, що в еквіваленті 2 430 500,00 (два мільйона чотириста тридцять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок у порядку і на умовах, зазначених у цьому Договорі.

30 вересня 2008 року між тими ж сторонами було укладено Додаткову угоду №0 до Генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода №0)(надалі - «Індивідуальна угода 1»), відповідно до якого Позичальник отримав кредитні кошті в національній валюті в розмірі 1 552 000,00 грн.

29 жовтня 2008 року укладена Додаткова угода №0 до Генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода №0), (надалі - «Індивідуальна угода 2»), відповідно до умов якої Позичальнику надані кредитні кошти в національній валюті в розмірі 1 023 000,00 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ ПТГ «Інтенс» за Індивідуальною угодою від 30 вересня 2008 року було укладено Договір поруки №231931 (далі «Договір поруки 1») між Банком та ОСОБА_2 (далі «Поручитель»).

30 вересня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ ПТГ «Інтенс» за Індивідуальною угодою 1 було укладено Договір поруки №233252 (далі - «Договір поруки 2») між Банком та Позивачем.

29 жовтня 2009 року в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ ПТГ «Інтенс» за Індивідуальною угодою 2 було укладено Договір поруки №235603 (далі - «Договір поруки 3») між Банком та Позивачем.

Відповідно до умов Договорів поруки 1,2,3 Поручитель, тобто Позивач зобов'язався перед Банком відповідати за виконання ТОВ ПТГ «Інтенс» усіх його зобов'язань перед кредитором у повному обсязі, що виникли з Індивідуальної угоди, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціоне товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг №0 від 30.09.2008 у сумі 3 391 879,51 грн. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.05.2012.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших прав, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної в органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2014, відмовлено ОСОБА_2 в позові про визнання договорів поруки припиненими з тих підстав, що рішення про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 було винесено до ліквідації юридичної особи ТОВ МІ Г «Інтенс» у зв'язку з банкрутством та договори поруки вже реалізовані шляхом ухвалення рішення суду про стягнення з поручителя кредитної заборгованості і залишилось лише невиконання зобов'язання поручителя.

Згідно з ч.5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановлюючи ухвалу, суд першої інстанції вірно керувався ст.-ст. 509,526,554,598,599 ЦК України та виходив з того, що враховуючи викладене та факт того, що на теперішній час заборгованість за договором Банк не списував та не знімав з обліку з урахуванням стандартів НБУ та IFRS, оскільки відносно ОСОБА_3, як поручителя за зазначеним договором, наявне судове рішення, яке вступило в законну силу, дійшов обґрунтованого висновку, що підстави щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права та відповідає матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ухвали місцевого суду - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду щодо правомірності стягнення заборгованості з відповідача і виконання такого судового рішення за виконавчим листом, та в основному, зводяться лише до цитування і особистого тлумачення норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - регулюється ст. 369 ЦПК України, відповідно до ч.2,3 якої, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Тобто, при вирішенні питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд має виходити з наявності чи відсутності підстав, визначених ч.4 ст.369 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та з дотриманням умов, що містяться в ч.1-3 ст.369 ЦПК Укаїни.

В апеляційній скарзі на ухвалу місцевого суду та заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - такі підстави відсутні.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу скаржника на ті обставини, що ОСОБА_2 жодним чином не обмежений у праві на звернення до суду з відповідними позовними заявами щодо зобов'язання вчинити певні дії чи скаргами на дії держвиконавця, для підтвердження обставин на які посилається апелянт у своїй скарзі.

За таких обставин, Апеляційний суд вважає, що підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при постановленні ухвали - відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: