Справа №317/3480/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2015р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Колесник А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпрівського району у м. Дніпропетровськ, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м.Запоріжжя про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Комунарської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися наприкінці 2013 року і вона переїхала жити до своїх батьків у м. Дніпропетровськ. Відповідач не віддав їй дитину, залишивши її у себе. 17.04.2014 року рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. На її прохання віддати дитину відповідач відмовив. До кінця червня 2014 р. малолітня дитина проживала з батьком. З червня 2014 р. син мешкав з позивачкою за місцем її реєстрації.

Відповідач мешкає зі своєю матір'ю в її будинку, де і зареєстрований. Не дивлячись на той факт, що дитина мешкала з батьком, Відповідач до цього часу дитину не зареєстрував, бажання реєструвати за адресою своєї реєстрації малолітнього сина він не має.

Звернувшись в усному порядку до Амур-Нижньодніпровського районного відділу ДМС щодо реєстрації сина за своєю адресою, позивачка отримала відмову через відсутність заяви батька про його згоду реєстраціїї місця проживання дитини за адресою матері.

У зв'язку з вищезазначеними діями відповідача малолітній ОСОБА_4 не має реєстрації, позивачка не може влаштувати його до дитячого садка, отримувати на нього виплати і т.ін.

Позивачка просить суд визнати місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 адресу реєстрації матері ОСОБА_1: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково пояснила суду, що коли дитина проживала із нею, відповідач приїхав на день народження дитини 02.08.2014р., узяв його із собою погуляти, проте в той день дитину не повернув та без згоди матері забрав дитину до себе і по теперішній час дитину не віддає і перешкоджає матері бачитись та спілкуватись з дитиною. Просила суд визначити місце проживання дитини з матірю за місцем реєстрації останньої: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав повністю та звернувся до суду з вищезазначеним зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини, вказавши, що від шлюбу з позивачкою мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з ним. Шлюбні відносини між нсторонами припинено з кінця 2013 р. Рішенням Запорізького району Запорізької області від 17.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Розриваючи шлюб вони з дружиною погодили, що дитина залишиться проживати з ним, як і зазначив суд в своєму рішенні про розірвання шлюбу від 17.04.2014 р.

Деякий час позивачка ОСОБА_1 виконувала домовленість, він зі свого боку не перешкоджав її спілкуванню із сином, і вона за бажанням його відвідувала приблизно раз на два тижні. 24.06.2014 р. під приводом відпочинку на морі дружина забрала сина і протягом двох місяців відмовлялася його повернути, а також надати йому можливість із ним спілкуватись, лише раз надавши змогу разом із сином відвідати дитячий центр, мотивуючи свою поведінку відсутністю судового рішення, яке зобов'язує її до цього.

Зараз син мешкає разом з ним, але до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо його місця проживання.

Далі позивач за зустрічним позовом зазначив, що він не згоден з тим, щоб син проживав з відповідачкою, вважає, що в інтересах сина проживати саме з батьком, ане з матір'ю. Він має постійну роботу, його робочий день триває з 9-00 до 15-00, тому він має час відводити сина у дитячий садок, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід, можливість і бажання створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, забезпечити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, він проживаю разом із дружиною, яка має сили і бажання доглядати за його сином, доки його немає вдома, що вона й робила у той час, коли син перебував у нього, коли він знаходився на роботі. Він проживає у комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, обладнана кімната, щоб син мав здоровий сон, міг навчатися, гратися. Між сином та його дружиною склалися добрі стосунки.

Позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 зареєстрована в однокімнатній квартирі малосімейного типу, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, крім того, згідно довідки житлового органу від 16.06.2014 р. в квартирі, крім неї, мешкають ще три особи: її батьки та племінниця. Відповідачка ОСОБА_1 не може забезпечувати умови для нормального розвитку сина, оскільки і вона, і її мати працюють в банківських установах, знаходяться на роботі з 8.30 до 19.30 у робочі дні, та навіть у суботу з 8.30 до 16.30, отже, не в змозі приділити сину достатньо уваги. На його думку, ОСОБА_1 несумлінно виконує свої батьківські обовязки, оскільки після чергових відвідин вона привезла дитину з алергією, як пізніше зясувалось, син зїв прострочені цукерки. Він звернувся до медичного закладу, де йому було призначено лікування та лікар попередив, що у разі недотримання курсу, хвороба може набути хронічний вид, він придбав ліки і почав лікування, але взявши сина на вихідні, незважаючи на численні його попередження, дружина синові ліки не давала, пояснивши, що вважає діагноз помилковим, хоча за фахом далека від медицини. Під час, доки відповідачка протягом двох місяців відмовлялася повернути сина за його місцем проживання, вона стверджувала, що буде ним займатись, влаштує у дитсадок, але жодного разу не поцікавилась його документами, які всі знаходяться у позивача, включаючи медичні.

Далі позивач за зустрічним позовом зазначив, що він пройшов з сином численні медичні обстеження з метою влаштування його в спеціалізований логопедичний санаторій, майже рік очікував доки підійде його черга, нарешті з 02.09.2014 по 31.10.2014 року син пройшов лікування у КУ «Обласний дошкільний психоневрологічний центр санаторного типу» ЗОС (довідка додається). Він постійно піклується про сина, купує одежу, ліки, відвідує лікарів, у червні сину зробили операцію - підрізали вуздечку язика, також він дає гроші на утримання дитини відповідачці коли остання бере сина до себе. На протязі всього часу з моменту розірвання стосунків з відповідачкою, син постійно виказує бажання жити разом з батьком, сину подобається у батька, він дуже до нього привязаний.

Таким чином, проживання сина разом з батьком відповідає інтересам дитини. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не буде чинити жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері.

Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина.

За станом здоровя син потребує особливої уваги та піклування. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно впливає на його виховання та здоров'я. Відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, не може забезпечити нормальних сприятливих для дитини умов проживання, належно опікуватись станом здоровя сина.

Просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою реєстрації батька ОСОБА_2 по вул. Васильєва/Калиніна, буд.22/52 у м. Запоріжжі.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом зустрічний позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, Уточнивши позовні вимоги, просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком за адресою: м. Запоріжжя вул. Васильєва/Калиніна, буд.22/52.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради до судового засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та про доцільність визначення місця проживання малолітнього за місцем проживання матері.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до судового засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та про доцільність визначення місця проживання малолітнього за місцем проживання батька, відповідно до висновку.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третіх осіб.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 року.

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження останнього, виданого Свідоцтвом про народження серії І-ЖС №247377, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції 04.03.2014 року, актовий запис № 19.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано

Як вбачається з пояснень відповідача (позивача за зустрічним позовом) у судовому засіданні, дитина проживає з батьком з часу припинення шлюбних відносин, на протязі семи місяців відповідач не заперечувала, щоб дитина проживала з батьком, спілкувалася з ним лише телефоном, не займалася медичним обстеженням сина, не піклувалася про нього протягом тривалого періоду часу, не приймала участь у його утриманні, з часу народження не реєструвала його, не влаштовувала до дитячого дошкільного навчального закладу, не знає ні дільничного лікаря дитини ні медичну сестру, вихователя дитячого садочка вперше побачила у лютому 2015 року, при цьому взагалі не цікавилася дитиною, його успіхами у навчанні, станом здоровя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який є знайомим сторін, пояснив суду, що на прохання ОСОБА_1 приїздив з нею автомобілем до м. Запоріжжя 23.02.2014 р. з метою відвідати останньою дитину вдома, за місцем проживання батька та у дитячому садку, але дитину побачити не змогли, бо вдома ніхто не відчинив, а у дитячому садку дитини не було через хворобу. Свідку відомо, що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та не бажає повернути дитину позивачці.

Свідок ОСОБА_6, яка є хрещеною мамою дитини, пояснила суду, що знає ОСОБА_1 зі школи і тривалий час вони проживали у одному будинку. Після укладення шлюбу з ОСОБА_2 та переїзду подружжя до м. Запоріжжя, вони періодично спілкувалися. Дитину ОСОБА_1 бачила давно, коли приїздила до них у с. Лежине. Умови проживання там були не дуже добрі. Сімя проіснувала близько трьох років, потім позивачка ОСОБА_1 повернулася у м. Дніпропетровськ, дитина залишилася проживати з батьком. Вони з ОСОБА_1, після розірвання її шлюбу, почали шукати дитячий садок для дитини. ОСОБА_1 проживає у м. Дніпропетровську у квартирі одна.

Свідок ОСОБА_7, яка є троюрідною сестрою позивачки, пояснила суду, що їй відомо, зі слів позивачки ОСОБА_1, що остання не бачиться зі своєю дитиною через те, що батько дитини перешкоджає їй у цьому. ОСОБА_1 на теперішній час проживає у однокімнатній квартирі одна, її батьки проживають окремо. Ввзимку вона з ОСОБА_1 приїздила до м.Запоріжжя, щоб побачитися з дитиною вдома у ОСОБА_2, але це їм не вдалося. Дитину вона особисто в останнє бачила у грудні 2013 року.

Свідок ОСОБА_8, яка за фахом є логопедом-дефектологом, пояснила суду, що вона є знайомою сторін. Декілька років тому, восени, вона побачила їх з дитиною, якій було більше трьох років, але дитина не розмовляла. Це її дуже занепокоїло івона пояснила батькам, що дитиною треба серйозно займатися, приділяти їй більше уваги. При цьому мати дитини не її зауваження не реагувала, в той час як дитина була непосидючою, гіперактивною, а це, на її думку, вже діагноз. Вона почала пояснювати батькам, що необхідно займатися вихованням та лікуванням дитини. Вони почали з нею спілкуватися, часто телефонували їй із запитаннями «Що робити?», прислуховувалися до її порад, почали відвідувати психоневролога і їм було призначене лікування. Вона рекомендувала батькові та бабусі дитини влаштувати його у спеціалізований дитячий садок і це було зроблено. На її думку діагноз дитини, поставлений лікарями можна поставити в вину обом батькам, так як певні недоліки у розвитку дитини вони повинні були помітити самі, а лікуванням та вихованням дитини можливо було почати раніше. Батько домовився щодо влаштування дитини до спеціалізованого дитячого садка. Приблизно через рік після першої зустрічі з дитиною, вона побачила її вдруге, під час прогулянки у парку з батьком та його знайомою. Вона змогла поспілкуватися з дитиною, почитала з ним книжку і була приємно здивована, так як був прогрес у розвитку, дитина розмовляла, хоча робота з ним ще не закінчена, тому рекомендувала продовжувати. Їй відомо, що з грудня 2013р. дитина проживає з батьком і вона вважає, що для відновлення психічного стану дитини, доцільно залишити її проживати з батьком, який вживає відповідних заходів щодо лікування психічного стану дитини, в той час як мати легковажно ставилася до цієї проблеми, а зміна місця проживання проживання дитини, відлучення її від батька та життєвих умов, до яких дитина звикла, може погіршити психічний стан здоровя дитини.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яке працює вихователем у дошкільному дитячому навчальному закладі, який відвідує малолітній син сторін, пояснила суду, що ОСОБА_10, відвідує дитячий дошкільний заклад, групу для дітей із затримкою психічного розвитку, у якій 11 дітей. Дитину до дитячого закладу влаштував батько. Дитина періодично хворіє, лікуванням займається батько. За час відвідування дошкільного закладу у дитини є позитивна динаміка у розвитку. У дитини, яка була скритною, замкнутою, була тривала адаптація. Маму дитини бачила два рази у цьому році. Коли вона відвідувала дитячий заклад, дитина хворіла, що їй і пояснили, але мама не повіривши її словам, зайшла у приміщення групи та перевірила, чи відповідає це дійсності. Інші питання: стан здоровя дитини, успіхи у навчанні, тощо, маму не цікавили.

За місцем проживання матері, ОСОБА_1, були обстежені житлово-побутові умови, актом від 05.01ю2015 року виявлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 створені належні умови для проживання та розвитку дитини.

За місцем проживання батька ОСОБА_2 були обстежені житлово-побутові умови, актом від 29.01.2015 року виявлено, що у будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Васильєва/Калініна, буд.22/52 він проживає у благоустроєному будинку зі своєю родиною, син має окрему дитячу кімнату, умебльовану відповідно віку зі спальним місцем, книгами, відео- та аудіотехнікою, наявні всі комунальні послуги. У акті зазначено, що у родині створено сімейні, добрі стосунки. Дитина знаходилась в доброму гуморі, спілкувалася та виявила бажання мешкати разом з батьком та спілкуватися з матірю.

Таким чином, умови для проживання малолітнього, його виховання, розвитку створені обома батьками задовільні.

ОСОБА_2 працевлаштований в ТОВ ЛТД «Ліга Груп», що підтверджується трудовою книжкою, відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів та довідкою, його посадовий оклад становить 5000грн. на місяць.

ОСОБА_1 працевлаштована у Пат «БАНК ОСОБА_11 Дніпро» касиром-операціоністом з 01.08.2008 року, що підтверджується довідкою від 20 жовтня 2014 року № 28/14-78, її посадовий оклад становить 3350, 00грн. на місяць.

Доказів участі матері в утриманні чи вихованні малолітнього з грудня 2013 року до суду не надано.

Відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради № 892 від 24.02.2015 р., ОСОБА_1 на обліку не перебуває, ніяких державних соціальних виплат не отримує. Заявою від 15.10.2014 року № 2173 ОСОБА_1 зверталася до управління з приводу призначення їй державної соціальної допомоги на дитину інваліда, але було прийнято рішення про відмову у призначення виплат, через ненадання повного переліку необхідних документів.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує дошкільний навчальний заклад № 284, групу № 11 для дітей з затримкою психічного розвитку з 06.02.2014 року.

Відповідно до інформації вихователя ОСОБА_9 від 21.01.2015 року дитину до дитячого садка приводить батько та бабуся, вони цікавляться його розвитком, забезпечують необхідними навчальним посібниками, регулярно відвідують батьківські збори. Мати проживає окремо. Дитина в достатній мірі забезпечена одягом та взуттям, доглянута, охайна. За час перебування його у дитячому садку вчителі маму не бачили.

Відповідно листа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» ЗОР від 24.02.2015р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з приводу можливої зміни місця проживання і подальшою зміною місця навчання дитини. Враховуючи те, що ОСОБА_12 відноситься до дітей з особливими потребами, психологом центру не рекомендується у ранньому віці зміна місця навчання без вагомих на то причин. Така рекомендація обумовлена тим, що адаптація до нового місця навчання та соціального оточення займе певний час, буде впливати на психоемоційний стан дитини, що в свою чергу може мати негативні наслідки для її пізнавального процесу.

Відповідно до характеристики дитини, виданої 12.03.2015 року дошкільним навчальним закладом «Росинка», ОСОБА_3 відвідує заклад з 06.02.2014 року, адаптаційний період у нього проходив важко, високий рівень тривожності, неприйняття чужих дітей та дорослих, нерозвинута емоційно-вольова сфера, практично відсутня мова утруднювала соціалізацію дитини. На даний час у поведінці дитини відбулися серйозні зміни. Від з радістю йде на контакт з добре знайомими людьми, проявляє інтерес до роботи з вчителями/дефектологом, психологом, логопедом, вчителями. Знає та висловлює всі базові емоції. У дитини добрими темпами йде розвиток мови: він відповідає на питання, приймає участь у бесіді, знає вірші та пісні, грає у сюжетно-рольові та словесні ігри. Перехід у інший навчальний заклад може повністю зруйнувати набуті навики та негативно відобразитися на психологічному комфорті дитини.

Відповідно до листа Оздоровчого комплексу «Бомба» від 23 лютого 2014 року ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 та ОСОБА_13 знаходилися на відпочинку у період 2014 року три рази, а саме, з 21.05.2014 року по 25.05.2014року, з 14.06.2014 року 22.06.2014 року, з 16.08.2014 року по 24.08.2014 року.

З довідки про реєстрацію місця проживання від 27 березня 2015 року слідує, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.08.2014 року зареєстрований разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Васильєва/Калініна, буд.22/52.

Відповідно до листа органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.09.2014 року № 5/5-430 зазначено, що з практики розгляду подібних спорів між батьками та враховуючи вік малолітнього,орган опіки схиляється підтримати рішення про проживання малолітнього разом з матірю, при цьому, зазначено, що батьками не було надано висновку фахівця - практикуючого психолога, де були б висвітлені рекомендації по зясуванню особистої прихильності дитини до кожного з батьків, відсутні дані про доходи кожного з батьків, умови проживання, які вони можуть запропонувати для утримання своєї дитини, дані про заперечення батька щодо реєстрації малолітнього. За наявності цих даних стане більш очевидним, що дозволить обґрунтовано та повно врахувати його права та інтереси.

Згідно Висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 13.03.2014р., що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (інвалід дитинства), з кінця 2013 року та по теперішній час проживає та зареєстрований разом з батьком за адресою: вул. Васильєва/Калініна, буд. 22/52, м. Запоріжжя. Житлово-побутові умови задовільні, в родині створені всі необхідні умови для розвитку та відпочинку дитини. Стосунки сімї добрі, родинні. Під час відвідування родини вдома знаходився малолітній, який був в доброму гуморі, охоче йшов на спілкування та відповідав прихильністю до батька.

ОСОБА_2 працює на ТОВ «ТД ОСОБА_14», характеризується добре. На обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» та в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» не перебуває.

З 06.02.2014 p., хлопчик відвідує ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу № 284 «Росинка», групу із затримкою психічного розвитку № 11. що за адресою: вул. Вороніна, буд. 7, м. Запоріжжя. Відповідно до інформації навчального закладу, в дитячий садок дитину завжди приводили та забирали: батько - ОСОБА_15 або бабуся - ОСОБА_16. Вони цікавляться його розвитком, забезпечують необхідними учбовими посібниками. Дитина на достатньому рівні забезпечена одягом та взуттям за сезоном. На групових батьківських зборах завжди був присутній батько ОСОБА_10. Мати - ОСОБА_1 приходила до дошкільного навчального закладу декілька разів, інколи телефонувала та цікавилась розвитком дитини, чи приводили ОСОБА_10 до закладу.

Відповідно до характеристики ДНЗ № 248, у малолітнього в період з 06.02.2014 р. по теперішній час спостерігається позитивна динаміка розвитку та навчання.

Мати малолітнього - ОСОБА_17, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_4. Працює на ГІАТ «ОСОБА_11 Дніпро», характеризується добре. Житлово-побутові умови проживання за адресою реєстрації відповідають санітарно-гігієнічним нормам.

ОСОБА_1 на диспансерному обліку в КУ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» «ДОР» та КУ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» не перебуває.

За місцем проживання ОСОБА_1, скарг від сусідів до КУ «Житлосервис-9» не надходило (характеристика № б/н від 24.07.2014 р.).

Як зясовано, між батьками наявна домовленість щодо терміну проживання малолітнього разом з батьком, а саме: до вступу дитини у перший клас навчального закладу.

Враховуючи вишевикладене, думку членів комісії з питань захисту прав дитини, стан здоровя дитини. її вік та в інтересах дитини, керуючись ст.ст. 19, 161 Сімейного кодексу України, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з батьком ОСОБА_2.

Встановлені судом обставини підтверджують те, що життя дитини відповідає принципам 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті зростає у умовах любові і розуміння з боку батька. Батько забезпечив сину опіку і відповідальне ставлення до своїх обов'язків, створив атмосферу любові й моральної та матеріальної забезпеченості.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд не вбачає, що дитина примусово розлучена зі своєю матір'ю, оскільки остання, з часу припинення шлюбних відносин постійно живе із батьком і вимог стосовно повернення дитини мати не ставила тривалий час і, навіть, звернувшись до суду з позовом зазначила, що дитина проживає з нею, тоді, як іншими доказами по справі це спростовується.

Суд, насамперед, виходить з того, що дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Особливо це стосується дітей з особливим потребами.

Вирішуючи спір, суд дає оцінку обставинам справи про те, що після фактичного припинення шлюбних відносин між батьками та розірвання шлюбу сторін з 2013р. їх син проживає разом з батьком, який його виховує та особисто утримує протягом цих років, створив сприятливі умови для розумового, фізичного та духовного розвитку дитини, пройшов з дитиною повний медичний огляд, дитина є інвалідом дитинства, а з вересня 2014 року батьком оформлена державна соціальна допомога.

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд вважає достовірними та послідовними, бо зазначені особи як у силу особистих відносин, так і професійних обовязків, спілкуються з дитиною, їм відомі обставини навчання, обстеження, лікування малолітнього ОСОБА_3

Показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7В суд оцінює критично, так як жодної інформації щодо стану здоровя, розвитку, лікування малолітнього вони суду не надали, дитину востаннє бачили більше року тому. Надані ними пояснення стосуються лише відносин між позивачем та відповідачем, які не мають відношення до предмету спору і ними не може бути обґрунтоване судове рішення стосовно місця проживання дитини.

За таких умов зміна місця проживання та дошкільного навчання їх сина через досить тривалий проміжок часу може зашкодити дитині, оскільки їй потрібно буде змінити звичне для неї середовище, що зашкодить інтересам дитини.

Суд вважає, що в даному випадку є такі виняткові обставини, які дозволяють залишити його з батьком, а саме, стан здоровя малолітнього ОСОБА_3, інвалідність, заняття з логопедом та психологом, постановка на облік у медичному закладі, турботу та піклування, які саме батько виявляв до нього у період спільного проживання з грудня 2013 року по теперішній час.

Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову про визначення місця проживання з матірю малолітньої дитини, оскільки обставини на підтвердження первісного позову суд вважає недоведеними, та вважає, що в інтересах малолітньої дитини необхідно визначити місце проживання останньої з батьком, тобто задовольнити зустрічний позов.

Керуючись ст.ст. 141, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-2124 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_18 за місцем реєстрації останнього: м. Запоріжжя вул. Васильєва/Калініна, 22/52.

У задоволенні первісного позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Боровікова