Справа № 147/315/15-ц
Провадження №2/147/172/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

при секретарі: Івасюк А.А.,

за участю представника позивача: Клімковича В.Є.,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом Національного природного парку «Кармелюкове Поділля» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої заробітної плати,

в с т а н о в и в :

Національний природний парк «Кармелюкове Поділля» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої заробітної плати. Позов мотивований тим, що відповідач з 02.07.2012 року по 21.03.2013 року працював на посаді конюха. За період роботи йому була нарахована заробітна плата в сумі 14 212,06 грн., її виплачено в сумі 11 603,47 грн. Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області у зв'язку з ревізією фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року встановлено порушення, а саме відповідачу безпідставно виплачено заробітну плату за фактично не відпрацьований час, безпідставно протабельовано та нараховано заробітну плату. Відповідач претензію про повернення заробітної плати не виконав, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставин, викладених в позові, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що рахункової помилки при нарахуванні заробітної плати відповідачу не було допущено. Однак, встановлені актом ревізії порушення вказують на те, що він фактично не відпрацював робочий час, він є недобросовісним набувачем коштів, а тому ці кошти підлягають стягненню з нього.

Відповідач та його представник кожен окремо позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Надали суду письмові заперечення (а.с.97-100). Кожен окремо пояснили, що помилки у розрахунках заробітної плати не має. ОСОБА_2, працюючи конюхом, свої посадові обов'язки виконував добросовісно. Порушень правил внутрішнього трудового розпорядку не допускав. За фактично відпрацьований час отримав чесно зароблену заробітну плату. Протилежне позивачем не доведено, а тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Так, судом встановлено, що на підставі наказу №82-к від 02.07.2012 року ОСОБА_2 02.07.2012 року прийнятий на постійну роботу конюхом до Національного природного парку «Кармелюкове Поділля», з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.9).

21.03.2013 року звільнений з даної посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, про що видано наказ №17-к від 21.03.2013 року (а.с.51).

Відомості про роботу ОСОБА_2 в НПП«Кармелюкове Поділля» конюхом містяться в його трудовій книжці (а.с.102).

Відповідно до Акту №07-13/3 від 04.04.2014 року Державної фінансової інспекції у Вінницькій області за результатами фінансово-господарської діяльності НПП «Кармелюкове Поділля» за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, перший та другий примірники якого в повному їх тексті та оригіналі оглянуті судом, встановлено фінансові порушення, зокрема в частині виплати заробітної плати за фактично не відпрацьований час, конюхам безпідставно протабельовано та нараховано і виплачено заробітну плату (а.с.4-5,105-107).

Керівництву НПП «Кармелюкове Поділля» вказано на виявлені порушення та зобов'язано шляхом претензійної роботи забезпечити повернення виплачених коштів до бюджету (а.с.6-7). Керівництвом парку 27.05.2014 року відповідачу відправлено вимогу повернути безпідставно отриману заробітну плату (а.с.8). Кошти не повернуті.

Позивач з посиланням на акт ревізії вважає, що відповідач будучи прийнятим на посаду конюха, фактично вказану роботу не виконував, йому безпідставно табелювався робочий час. Про вказане на думку представника позивача вказує те, що кошторисами доходів та видатків парку на 2012 -2013 роки видатки на утримання коней не передбачені, за даними бухгалтерського обліку придбання кормів та засобів догляду за ними не здійснювалось, використання та списання будь-яких кормів за засобів догляду не здійснювалось, по балансовому рахунку №01 «Основні засоби» складських приміщень та інших об'єктів, в яких можливе утримання поголів'я коней, не рахується.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо положень про безпідставно набуте майно, що не підлягає поверненню.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

При нарахуванні заробітної плати відповідачу рахункової помилки допущено не було. У штатному розписі НПП «Кармелюкове Поділля» на 2012, 2013 роки в складі господарського сектору передбачена посада конюха, з фондом заробітної плати на місяць та відповідний рік. Зазначене не заперечується представником позивача та підтверджено показами свідка ОСОБА_4

Позивач наполягає на недобросовісності відповідача, останній формально рахувався у Парку, посадові обов'язки конюха не виконував, взагалі на роботу не виходив, про пророблену роботу не звітував у порядку передбаченому посадовою інструкцією, орендовані у приватного підприємця коні на території Парку не утримувались, постійно знаходились у стайні підприємця, видатків на утримання коней кошторисом не було передбачено. Допитаний в судовому засіданні свідком старший державний фінансовий інспектор Севастьянов Р.С. суду пояснив, що ним здійснено ревізію фінансово-господарської діяльності Парку. Було встановлено, що власних коней Парк не має, орендовані коні на території Парку не утримувались, взагалі такого приміщення по бухгалтерським документам не рахувалось. Кошторис, інші бухгалтерські документи не містили відомостей про заплановані видатки на утримання поголів'я коней, придбання кормів та засобів догляду, як і не містили відомостей про використання та списання будь-яких кормів та засобів догляду. На підставі цього ним було зроблено висновок, що конюх фактично не працював у Парку, йому безпідставно протабельовано та нараховано, а в подальшому виплачено заробітну плату. Вказані кошти підлягали поверненню до бюджету особою, яка їх отримала, що і було рекомендовано керівництву Парку. Акт ревізії не був оскаржений, а тому обставини ним встановлені не підлягають сумніву.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що працювала в період роботи конюха ОСОБА_2 головним бухгалтером НПП «Кармелюкове Поділля». Пасада конюха була в штатному розписі і у 2012, і у 2013 роках, із визначеним фондом заробітної плати на місяць та на рік. Парк нещодавно був створений, тому для обслуговування його господарських потреб, а також для реалізації завдань Парку, виконуючим обов'язки директора були укладені договори позички поголів'я коней та приміщення для їх утримання. Коней обслуговував конюх ОСОБА_2 Заробітна плата конюху нараховувалась та виплачувалась на підставі наказу про прийняття його на посаду, а також табелів обліку робочого часу по господарському сектору, що були підписані відповідальними особами - завідувачем господарства, він же керівник структурного підрозділу ОСОБА_5, а також провідним фахівцем з кадрів ОСОБА_6 Свідок зазначила, що дійсно кошторис Парку був обмежений, та не передбачав видатки на утримання коней. Однак, коні отримували належний догляд. Про це дбав конюх. Він заготовлював на полях Парку сінопашу. Свідок зазначила, що ревізія інспектором була проведена поверхнево, він досліджував виключно ті документи, які його цікавили. Зокрема, він у акті зазначив, що по балансовому рахунку №10 «Основні засоби» приміщень, в яких можливе утримання поголів'я коней, не рахується, після чого зробив висновок про те, що фактично конюх у Парку не працював. Інспектор проігнорував договір позички від 02.07.2012 року, бухгалтерські документи, згідно яких приміщення, отримане в користування по даному договору, обліковане по позабалансовому рахунку №01 «Орендовані необоротні активи». Саме так згідно Плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ та Порядку застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ, затверджених наказом Головного управління Державного казначейства України, повинне обліковуватись майно, отримане за договорами найму, оренди, позички. На акт ревізії вона написала заперечення, вони були зареєстровані у журналі вихідної кореспонденції Парку, однак новим керівником Парку з невідомих їй причин не були відправлені до інспекції. Вважає безпідставними і необґрунтованими висновки ревізії по заробітній платі конюхів.

Відповідно до табелів обліку робочого часу працівників господарського сектору НПП «Кармелюкове Поділля» за період з липня 2012 року по березень 2013 року ОСОБА_2 був присутній на роботі, його робочий час згідно правил внутрішнього трудового розпорядку протабельовано. Табелі підписані відповідальними особами - завідувачем господарства, він же керівник структурного підрозділу ОСОБА_5, а також провідним фахівцем з кадрів ОСОБА_6 (а.с. 58-65,108).

Посадова інструкція конюха не зобов'язує його складати плани, звіти про свою роботу, про потреби у товарно-матеріальних цінностях, як на це звертав увагу суду представник позивача (а.с.46-47). Натомість такі обов'язки на виконання встановлених завдань покладено на завідувача господарства, про що свідчить його посадова інструкція (а.с.117-118).

Згідно договорів позички від 02.07.2012 року НПП «Кармелюкове Поділля» від приватного підприємця ОСОБА_7 прийнято у безплатне користування на строк три роки приміщення (телятник №1 - куратник) за адресою: АДРЕСА_1, а також коні у кількості 4 голови (а.с.119-121, 126-127).

Відповідно до згадано Акту ревізії, його аркуш 24, матеріальну шкоду (збитки) завдано з вини бувшого в.о. директора ОСОБА_8 та головним бухгалтером ОСОБА_4 На підставі даного Акту 20.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000016, внесені відомості про вчинення злочину. Досудове розслідування ведеться за фактом розтрати бюджетних коштів службовими особами Національного природного парку «Кармелюкове Поділля», правова кваліфікація: ст.191 ч.2 КК України. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру підозру у даному кримінальному провадженні нікому не оголошено, досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії (а.с.95-96).

Таким чином, позивачем всупереч ст. 60 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України не доведено недобросовісності з боку відповідача ОСОБА_9 на отримання заробітної плати. В судовому засіданні встановлено та доведено, що він відповідно до наказу про прийняття на роботу працював конюхом, посада якого передбачена штатним розписом. На дану посаду створено фонд заробітної плати. Робочий час конюха в установленому порядку табельовано. Табелі обліку робочого часу складені та підписані відповідальними особами Парку. Згідно господарсько-правових договорів Парк користувався поголів'ям коней, мав приміщення для їх утримання. Обслуговуванням коней займався конюх ОСОБА_2 в період своєї роботи у Парку. Відсутність у бухгалтерських документах видатків на утримання коней, списання відповідних засобів не свідчить про те, що конюхом ОСОБА_2 фактично не виконувалась робота, та не було відпрацьовано робочий час.

Посилання представника позивача на кінофільми, зняті про НПП «Кармелюкове Поділля» та місцеві газети, як доказ того, що відповідач лише рахувався у Парку, фактично не працював, суд відкидає. Згідно переглянутих в судовому засіданні фільмів про Парк, матеріали до них зафільмовані у травні до початку червня 2012 року, тобто до початку роботи відповідача. Героями фільмів є співробітники Парку, його відвідувачі. Присутні у фільмах відео про коней, власником яких є ПП ОСОБА_7, а також їх вершники, зокрема ОСОБА_2 Однак, останній не заперечував, що до початку роботи у Парку допомагав ОСОБА_10 на його стайні та приймав участь у зйомках фільмів.

Крім того, суд враховує, що у постановах від 22.01.2014 року №6-151 цс13 та від 02.07.2014 року №6-91цс14, при розгляді справ про стягнення помилково перерахованих коштів, Верховний Суд України зробив висновок про те, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої ст.1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст. 355 цього Кодексу є обов'язковими для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виплата заробітної плати ОСОБА_2 в сумі 11603,47 грн. проведена позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та за відсутності недобросовісності з боку набувача коштів - відповідача, а тому позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного,керуючись ст. 1215 ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 367 п.4 ч.1 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові Національного природного парку «Кармелюкове Поділля» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої заробітної плати - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя