Справа № 640/8061/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Якуші Н.В.

при секретарі Пічугіної А.Г.

за участі :

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в процесі розгляду позовом про визнання права власності на 23/48 частин будинку з надвірними будівлями №279 по вул. Шевченка у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 13.08.1993 року померла ОСОБА_5, якій на праві власності належало 20/48 частин житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 20/48 частин житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка. Вкзаував, що із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулись мати та онука помелої ОСОБА_4, ОСОБА_6 відповідно, які отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом по 1/2 частці. 29.07.2012 року померла ОСОБА_6, із заявою про прийняття спадщини на 10/48 частин вищевказаного житлового будинку звернулась ОСОБА_4 Також зазначав, що ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_5) Л.О. на підставі мирової угоди від 25.07.1958 р., затвердженої ухвалою народного суду 4-ї дільниці Київського району м. Харкова від 25.07.1958 р. (справа №2-429/58) також належало на праві власності 1/16 (3/48) частин житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка.

Проте, звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, зясувалось, що за життя, ОСОБА_4 належним чином не зареєстровала на себе прийняту після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщину, а тому нотаірусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 20/48 частину житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка та запропоновано звернутися з позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не зявився, повідомлявся належним чином, його представник ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.04.2015 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.12-13) просив уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вказував на обставини, які були викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності від 24.12.2014р. №08-11/4696/2-14 (а.с.20) в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав письмові пояснення, в якому просив суд прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів та розглянути справу без участі представника ОСОБА_3 міської ради (а.с.18-19).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.08.1993 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії IV-ВЛ №374065 (а.с.53 зворотна сторона).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 20/48 частин житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, який належав ОСОБА_5 згідно дублікату свідоцтва про спадщину за законом р.№4-846 від 04.04.1986р., виданого 8-ю ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою.

З заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулись мати та онука помелої ОСОБА_4, ОСОБА_6 відповідно, які отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом по 1/2 частці (а.с.7-8).

Як вбачається з пояснень представника позивача та копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №366887 від 01.08.2012 року, ОСОБА_6 померла 29.07.2012 року (а.с.24).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 06.12.2012 року із завою про прийняття спадщину після смерті ОСОБА_4 до восьмої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4 (а.с.63), проте свідоцтва про право на спадщину не отримала та померла 27.03.2013 року (а.с.25). Інші спадкоємці із заявами про отримання спадщини не звертались.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.06.2015 року №38628857 (а.с.45-47), ОСОБА_8 на підставі мирової угоди від 25.07.1958 р., затвердженої ухвалою народного суду 4-ї дільниці Київського району м. Харкова від 25.07.1958 р. (справа №2-429/58) також належало на праві власності 1/16 частина житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 і після шлюбу взяла призвіще чоловіка ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР№846560, виданим 15.11.1961р. (а.с.27).

Як вбачається з рішення народного суду Комінтернівського району м. Харкова від 13.09.1972 р. (справа №2-1639/1972р.) 07.10.1971 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 був розірваний, при чому остання залишила собі призвіще ОСОБА_4 (а.с.28-33).

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 є ОСОБА_2, позивач по справі, що підтверджується матеріалами спадкової справи, копії якої були отримані судом від Восьмої державної нотаріальної контори (а.с.49-102).

Матеріалами справи було підтверджено, що нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 20/48 частин житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, у зв'язку з тим, що не була проведена реєстрація права власності на зазначений обєкт нерухомого майна відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення на імя спадкодавця ОСОБА_4О.(а.с.14).

Відповідно до ОСОБА_9 з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.06.2015 року вбачається, що право власності на 20/48 частину житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка належить ОСОБА_5, 1/16 частина житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка належить ОСОБА_8 (а.с.45 зворотна сторона).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.12.2010 року на спадкове майно: на 1/2 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_5, а саме 1/2 частка від 20/48 частини житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, проте право власності за даним свідоцтвом ОСОБА_4 не зареєструвала.

Також судом вбачається, що ОСОБА_4 звернувшись із заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді 10/48 частин будинку після смерті ОСОБА_6, так його не отримала та належним чином не зареєструвала.

Крім того, судом вже було встановлено, що змінючи своє призвіще ОСОБА_8 на «Рєган», остання не внесла зміни у правовстановлюючи документи на право власності на 1/16 або 3/48 частину житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, що належало їй на підставі мирової угоди від 25.07.1958 р., затвердженої ухвалою народного суду 4-ї дільниці Київського району м. Харкова від 25.07.1958 р. (справа №2-429/58).

У цей час оформити право власності відповідно до вимог діючого законодавства на ОСОБА_4 неможливо у звязку з її смертю.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в звязку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності на 23/48 частину житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, належної померлій, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 в нотаріальній конторі.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на 23/48 частину житлового будинку з надвірними будівлями №279, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Шевченка в порядку спадкування в судовому порядку.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, інші спадкоємці відстутні, а належні померлій на праві власності обєкти нерухомого майна не були належним чином нею зареєстровані відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, то суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3,10,11, 209,212,214-215,218,256 ЦПК України,ст.ст. 25, 182, 392 ЦК Укрїани, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на 23/48 частину житлового будинку з надвірними будівлями №279, що розташований по вул. Шевченка у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 27 березня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 липня 2015 року.

Суддя Н.В. Якуша