Справа № 642/8044/14-ц
Провадження № 2/642/2235/15
У Х В А Л А

09 липня 2015 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2014 р. до Ленінського райсуду м. Харкова в порядку ЦПК України звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою, в якій просив скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 квітня 2013 р. на ім.я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 17.05.2012 р.. Визнати за ним право власності на 3/8 частини будинку №130 з надвірними будівлями по вулиці Нижня Гиївська в м. Харкові в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 за вказаною адресою, зобов»язати Реєстраційну службу зареєструвати на ім.»я його, ОСОБА_2, право власності на зазначену частину спірного домоволодіння та стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 р. були виділені в самостійне провадження позовні вимоги стосовно скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на ім.'я ОСОБА_1 і визнання права власності за ОСОБА_2.

Дані вимоги були предметом розгляду справи №642/8044/14ц.

В обґрунтування цих вимог ОСОБА_2М.у позові зазначено наступне.

Його матері ОСОБА_4 на праві приватної власності належали 3/8 ч. житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями по вул.. Н. Гиївська, 130 в м. Харкові. 06 липня 1994 р. між нею та ОСОБА_3 був укладений договір довічного отримання. 17 травня 2012 р. ОСОБА_3 померла. 20 листопада 2012 р. матір звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про розірвання договору довічного утримання, оскільки договір довічного утримання належним чином не виконувався. 16 грудня 2012 р. його матір ОСОБА_4 померла. Він являється правонаступником після смерті матері. 9 квітня 2013 р., коли відбувалося слухання справи про розірвання договору довічного утримання в суді за позовом його матері, відповідачка ОСОБА_1 в порядку спадкування отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спірні 3/8 ч. домоволодіння №130 по вул.. Н. Гиївська в м. Харкова, які за договором довічного утримання від 6 липня 1994 р. належали її матері ОСОБА_3. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2014 р. договір довічного утримання був розірваний і за ним, ОСОБА_2, було визнано право власності на 3/8 ч. домоволодіння №130 по вул. Н. Гиївській в м. Харкові. Однак рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 р. рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2014 р. в частині визнання за ним права власності на 3/8 ч. домоволодіння по вул.. Н. Гиївська, 130 в м. Харкові було скасовано, оскільки він не пред»явив вимоги про скасування свідоцтва про право власності на спадщину за законом, видане ОСОБА_1. У зв»язку з цим він звернувся до суду з позовом про скасування свідоцтва про право власності на ім.»я ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на 3/8 ч. домоволодіння по вул.. Н. Гиївська в м. Харкові після смерті своєї матері ОСОБА_4.

У судове засідання відповідачка та її представники під час розгляду справи по суті не з»явилися, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України вирішив розглянути справу за їх відсутністю.

27 квітня 2015 р. суд виніс заочне рішення, яким повністю задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2.

22 травня 2015 р. відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою з проханням скасувати дане заочне рішення, посилаючись на те, що рішення являється необ»єктивним та необґрунтованим, виходячи з наступного.

Жоден із доводів відповідача не був врахований та не зазначений у рішенні суду. Майже на всіх судових засіданнях представник відповідача був присутній, але у рішенні суду неправильно вказано, що відповідач, будучи належним чином повідомлений, до суду не з»явився і від нього не надійшло заяви про слухання справи за його відсутністю.

У своєму рішенні суд послався на певні обставини, які мають велике значення для правильного та об»єктивного вирішення справи, хоча жодних доказів, що підтверджують їх дійсність, до суду надані не були. Це зокрема твердження про те, що на момент смерті матері ОСОБА_2 був зареєстрований з нею за однією адресою: м. Харків, вул. Н.Гиївська,130 і проживав разом з нею за адресою: Харківська обл.., Валківській район, с. Перекіп, вул.. Валківська, 69 в належному дружині ОСОБА_2 будинку. Обставини стосовно того, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, матір»ю ОСОБА_4, і не заявив про відмову від спадщини, а тому начебто прийняв спадщину після смерті матері, також не були доведені належним чином.

Згідно ст.. 231 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Приймаючи до уваги, що особи, які брали участь у справі, були належним чином повідомлені про час слухання справи, але до суду не з»явилися, суд вважає можливим розглянути заяву у їх відсутності.

Відповідно до ст.. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи видно, що протягом судового розгляду в період з 20 листопада 2014 р. по 27 квітня 2015 р. відповідачка ОСОБА_1, а також її представники були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, однак вони під час розгляду справи по суті не з»явилися ( а. с. 72, 77, 82, 87, 89 90), тому справа була розглянута згідно ст.224 ЦПК України у відсутності відповідачки та її представників та винесене заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Ознайомившись із заявою відповідачки ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідачка не з»явилася до суду без поважних причин і докази, на які вона посилається, не мають істотного значення для вирішення справи.

На підставі викладеного, суд залишає заяву відповідачки без задоволення, у зв»язку з чим вона вправі оскаржити заочне рішення в апеляційному суді Харківської області.

Керуючись ст.. ст.. 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення..

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в апеляційний суд Харківської області. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Лазарєв А.В.