Справа № 447/681/13 Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/783/1497/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції Юзифішин С.П. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

встановила:

В листопаді 2014 року головний державний виконавець відділу ДВС Новороздільського МУЮ Юзифішин С.П. звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, встановлених рішенням суду.

В обґрунтування подання покликався на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження №42730176 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заборгованість станом на 02.04.2014 року по зазначеному виконавчому провадженню у боржника становить 10196, 42 грн. Вимоги державного виконавця залишено без реагування, тому просив подання задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції Юзифішин С.П. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив начальник відділу державної виконавчої служби Новороздільського МУЮ, вважає, що таку незаконною та необґрунтованою, оскільки судом не з'ясовано обставини що мають значення для справи, а ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що державний виконавець відповідно до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" виніс постанову від 02.04.2014 року про відкриття виконавчого провадження, про що у визначеному законом порядку повідомив боржника, одночасно боржника повідомлено про явку до державного виконавця для надання пояснення з приводу невиконання рішення суду, однак така залишилась без реагування, в подальшому аналогічний виклик також залишено не виконаним.

Звертає увагу, що державний виконавець вживав заходи щодо встановлення місця перебування боржника, як наслідок з"ясовано, що останній перебуває за межами України.

На думку апелянта, наявність в особи доходів від заробітків та несплата аліментів на утримання дитини є свідченням того, що боржник свідомо не виконує своїх обов'язків, що є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

Просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року та постановити нову про задоволення подання.

Представник ВДВС Новороздільського МУЮ, стягував ОСОБА_5 та боржник ОСОБА_3, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 76,77), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання районний суд виходив з того, що державний виконавець не вжив усіх можливих заходів для примусового виконання судового рішення, матеріали подання не містять відомостей про виклик державним виконавцем боржника для надання пояснень з приводу заборгованості чи застосування до останнього приводу у разі його неявки на виклики, факт перебування боржника за межами України (в Москві) жодними доказами не підтверджений, державний виконавець не довів, що боржник дійсно, свідомо не погашає заборгованість по виконавчому документу, ухиляється від вчинення дій чи вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, а лише покликається на сам факт наявності у нього невиконаного зобов'язання, відсутність майна, на яке може бути звернено стягнення.

Крім цього, вказав, що саме лише невиконання боржником зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків та застосування до боржника обмеження конституційних прав, а саме - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Новороздільського МУЮ перебуває виконавче провадження № 42730176 щодо примусового виконання виконавчого листа № 447/681/13-ц, виданого 26.04.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 32).

Заява про примусове виконання подана 28.03.2014 р. (а.с. 33 зворот).

Постановою головного державного виконавця Новороздільського МУЮ Юзифішин С.П. від 02.04.2014 року відкрито виконавче провадження.

З поданого розрахунку встановлено, що заборгованість із сплати аліментів станом на 01.11.2014 року складає 10196,42 грн. (а.с. 48).

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно із ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання останнім своїх зобов"язань (а.с. 30-31).

Згідно положень ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням суду, - до виконання зобов'язань.

Відтак, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що державний виконавець вжив передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішення, а саме провів перевірку майнового стану боржника, неодноразово надсилав виклики про явку до виконавця, однак вказану вимогу боржник не виконує.

Із запитів державного виконавця та відповідей на такі вбачається, що інформація про наявність у боржника зареєстрованих речових прав на нерухоме та рухоме майно транспортні засоби, вклади у банках, пенсії, роботи за трудовим договором, відсутня (а.с. 35-39).

18.08.2014 року державний виконавець склав акт про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник за вказаною адресою фактично проживає, однак на даний час перебуває за межами України в м. Москва (а.с. 44).

На запит державного виконавця № В-2/338/09-40/3318 від 18 вересня 2014 року ГУ державної міграційної служби надало інформацію, що ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для тимчасового виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 01.07.2011 р., орган - 4638 (а.с. 45, 46).

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Виходячи з наведених норм, ухилення боржника від виконання зобов'язання полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

На переконання колегії суддів, встановлені обставини справи свідчать про те, що боржник ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання зобов"язань за ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області, якою визнано мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за умовами якої він добровільно погодився сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500,0 грн. щомісячно, оскільки не виконує своїх обов"язків, передбачених ч. 6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

На вказані обставини справи суд першої інстанції увагу не звернув, відтак, оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання головного державного виконавця відділу ДВС Новороздільського МУЮ Юзфішин С.П. - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання в повному обсязі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 26 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500,00 грн.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин