Справа №568/1587/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 р. м.Радивилів

року Радивилівський районний суд Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук Л.І.

При секретарі судового засідання: Гуменюк Г.В.

За участю позивача: ОСОБА_1

За участю його представника адвоката:ОСОБА_2

За участю відповідача: ОСОБА_3

За участю її представника адвоката:ОСОБА_4

За участю представника органу опіки і піклування:ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів цивільну справу за

позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - органу опіки і піклування Радивилівської районної державної адміністраціїї про визначення місця проживання дітей

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про вирішення спору щодо визначення місця проживання їх спільних з відповідачем трьох малолітніх дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.06.2003 року був зареєстрований їх шлюб. Під час шлюбу народились троє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. З сім»єю проживали в будинку батьків відповідача. З метою забезпечення потреб сім»ї та неможливістю працевлаштуватись за місцем проживання позивач змушений був їздити на заробітки в Росію. В його відсутність дружина витрачала зароблені ним кошти для утримання сім»ї не на утримання сім»ї і дітей але не могла пояснити куди витрачає гроші. В подальшому він побачив, що дружина поводить себе неадекватно, безпричинно вчиняла сварки в присутності дітей. Він вважає, що у дружини психічний розлад здоров»я. Це призвело до того, що в грудні 2012 року він змушений був залишити дружину і перейти проживати до своїх батьків в с.Заміщина Радивилівського району, де і проживає на даний час. Але відповідач та її батько ОСОБА_9 почали чинити позивачу та його родині перешкоди у спілкуванні з дітьми.

У звязку з вчиненням перешкод у спілкуванні з дітьми позивач звернувся з заявою в комісію з питань захисту прав дитини Радивилівської районної державної адміністрації. Рішенням органу опіки і піклування йому було визначено дні побачень і порядок спілкування з дітьми. Так як відповідач не виконувала рішення органу опіки і піклування він змушений був звернутися до суду і 04 квітня 2014 року Радивилівський районний суд виніс рішення, яким задоволив його вимоги і зобовязав відповідача ОСОБА_3 не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 визначивши способи такої участі. Позивач заявляє, що відповідач ОСОБА_3 на даний час веде себе неадекватно, стан її здоров»я несе пряму загрозу життю та здоров»ю малолітніх дітей, а тому він змушений звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з ним за місцем його проживання. На даний час старші діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають з ним та його батьками і бажають надалі тут проживати. З метою захисту інтересів дітей районною службою у справах дітей, сім»ї та молоді було прийнято рішення про тимчасове проживання дітей з позивачем і він забрав дітей до місця свого проживання, щоб уберегти їх від психологічного та фізичного насильства з боку матері та діда ОСОБА_9.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Показав, що він бажає створити дітям комфортні умови проживання і має таку можливість. Стверджує, що відповідач за дітьми не дивиться в силу стану свого здоров»я, не забезпечує їм належного догляду, діти ходили голодні в брудному одязі, в дітей були воші. ОСОБА_10 дуже бояться діда ОСОБА_9 батька відповідачки. На протязі останніх трьох місяців він не сплачує аліменти на дітей на користь відповідача, так як двоє старших дітей проживають у нього, він купив їм все необхідне, доглядає, забезпечує всім необхідним. ОСОБА_10 проживають з ним з листопада 2014 року по даний час. Позивач неодноразово звертався до дружини та її батька по питанню позасудового вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з ним, але дружина ніяк не реагує на його пропозиції і навмисно чинить перешкоди, які негативно впливають також на дітей.

Просить суд захистити право його малолітніх дітей на безпечні та нормальні умови проживання, виховання та навчання шляхом визначення місця проживання дітей з ним батьком в с.Заміщина Радивилівського району Рівненської області вул. Героїв України, 13.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнала. Показала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з чоловіком. Однак чоловік залишив її з дітьми і перейшов проживати до своїх батьків. З чоловіком вони не проживають понад два роки. Їй після перенесеної операції було важко доглядати трьох дітей, однак діти під час проживання з нею були завжди доглянуті, нагодовані. Зараз старші двоє дітей проживають з батьком. До третьої дитини позивач не приходить і не відвідує. Коли всі діти проживали з нею вона дозволяла позивачу спілкуватися з дітьми. Однак тепер, коли двоє старші діти проживають з батьком, позивач і його мати не дозволяють відповідачу спілкуватись з дітьми. Коли вона туди приходить її обзивають та ображають.

Представник органу опіки і піклування начальник Служби у справах дітей Радивилівської РДА позовні вимоги вважає підставними і обґрунтованими. Показала, що дана сім»я перебуває в полі зору служби у справах дітей на протязі двох років. На засіданні комісії розглядалося питання про участь батька у спілкуванні і вихованні дітей. В 2014 році комісія органу опіки і піклування при виїзді на місце проживання дітей виявила неадекватну поведінку відповідача, в будинку було брудно, дітям не приготовлено їжу, діти були недоглянуті. ОСОБА_10 старшого віку були тимчасово передані під опіку батька де вони і проживають по даний час. При обстеженні умов проживання сторін на даний час встановлено, що кращі умови проживання для дітей створені в батька. ОСОБА_10 доглянуті, на уроки в школу ходять підготовлені. Служба у справах дітей прийшла до висновку, що відповідач за станом здоров»я на даний час не може займатися доглядом і вихованням дітей і дітей доцільно передати на виховання батькові. Проте не вважає, що перебування дітей з матір»ю на даний час загрожує їх життю і здоров»ю. Тому питання про відібрання найменшої дитини у відповідача комісією не вирішувалося.

Заслухавши сторін, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, Хом»як Р.І., повно, всесторонньо і обєктивно дослідивши докази і обставини справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення частково.

Показами свідка ОСОБА_11 встановлено, що вона є матір»ю позивача. З осені 2014 року по даний час ОСОБА_14 і ОСОБА_7 проживають разом з батьком в її будинку. Вона допомогає сину у догляді і вихованні внуків. Коли син їздив на заробітки свідок при спілкуванні з невісткою помітила її дивну поведінку і прийшла до висновку про її хворобливий психічний стан. Хвилюючись за життя і здоров»я дітей син звертався до органу опіки і піклування, суду для захисту їх інтересів. ОСОБА_10 не хочуть проживати з матір»ю, бояться діда батька відповідачки.

Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_13 показала, що вона працює інспектором служби у справах дітей Радивилівської РДА. Сім»я ОСОБА_11 перебуває на обліку у службі в справах дітей з 11.06.2014 року. В листопаді 2014 року ситуація в сім»ї загострилася так як у відповідачки погіршився стан здоров»я. Були телефонні дзвінки до служби у справах дітей від сусідів відповідачки про її неадекватну поведінку і необхідність забрати дітей. На даний час родичі відповідачки надали в службу довідку, що ОСОБА_3 не є соціально небезпечна.

З показів свідка ОСОБА_9 встановлено, що відповідач є його дочкою. Під час її останньої вагітності позивач побив її і залишивши сім»ю пішов проживати до своєї матері. На цьому грунті в дочки стався нервовий стрес. Вони зверталися до лікаря-психіатра в м. Рівне, дочці було призначено лікування. На даний час вона здорова. Восени 2014 року позивач самовільно забрав до себе двох старших дітей і не відпускає їх до матері.

Показами свідка ОСОБА_14 встановлено, що він працює лікарем-психіатром Радивилівської районної лікарні. В грудні 2014 року за зверненням служби у справах дітей він виїхав для огляду по місцю проживання ОСОБА_3. Він прийшов до висновку, що ОСОБА_3 є психічно здорова, але направив її на психіатричний огляд в м. Рівне. В ОСОБА_3 діагностовано соматичний невротично-психотичний розлад в зв»язку з сімейними проблемами. Їй було призначено заспокійливі ліки. Свідок щомісячно оглядав ОСОБА_3. На даний час лікування закінчено, відповідач є психічно здорова, лікування не потребує. По стану здоров»я вона може доглядати і виховувати дітей. Раніше до цього випадку ОСОБА_3 на «Д» обліку в лікаря-психіатра не перебувала.

Показами свідка ОСОБА_15»як Р.І., секретаря Крупецької сільської ради, встановлено, що сільській раді, як органу опіки і піклування відомо, що в сім»ї ведеться спір про місце проживання дітей. Восени минулого року сусіди відповідачки повідомляли в сільську раду про те, що вона себе поводить неадекватно, діти не доглянуті, відстають в навчанні. З осені 2014 року старші діти проживають з батьком, а менша дитина з матір»ю. Не вважає, що перебування меншої дитини з матір»ю загрожує її життю і здоров»ю. За останні місяці не було звернень і повідомлень в сільську раду про поведінку відповідачки.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року. Від шлюбу мають троє малолітніх дітей: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На протязі останніх двох років сторони проживають окремо. З листопада 2014 року по даний час старші діти ОСОБА_14 і ОСОБА_7 проживають з батьком , а менший син ОСОБА_16 проживає з матір»ю.

З Акта обстеження житлово-побутових умов сім»ї позивача ОСОБА_1 від 07.11.2014 року встановлено, що будинок п»ятикімнатний без зручностей, в будинку проживають позивач, його двоє дітей ОСОБА_14 і ОСОБА_7, мати та сестра позивача. В будинку чисто, дітям створено умови для проживання: відведено окрему кімнату, забезпечено одягом, сезонним взуттям, продуктами харчування.

З Акту обстеження умов проживання відповідача від 07.11.2014 року встановлено, що в будинку проживає вона, її малолітній син ОСОБА_16 і батько пенсійного віку ОСОБА_9. Комісія рекомендувала навести лад в будинку, провести медичне обстеження матрі і дитини.

При вирішенні даного спору про визначення місця проживання дітей суд виходить з наступного:

ОСОБА_10 і ОСОБА_7 з листопада 2014 року по даний час проживають з батьком і знаходяться на його утриманні. ОСОБА_10 навчаються в Срібненській школі. Умови проживання дітей в батька задовільні, діти забезпечені одягом і продуктами харчування, в них створені добрі умови для навчання і відпочинку, дітям забезпечений належний догляд і виховання. Дане встановлено з показів сторін, свідків, акту обстеження умов проживання позивача. В судовому засіданні з пояснень старших дітей ОСОБА_10 і ОСОБА_7 достовірно встановлено, що вони більш прихильно відносяться до батька і бажають проживати разом з ним.

Хоча діти з листопада 2014 року проживають разом з батьком мати не пориває зв»язків з дітьми, провідує їх в школі, а також по місцю проживання батька.

В судовому засіданні встановлено, що батьки обидвоє люблять дітей, спілкуються з нею, беруть участь в її вихованні і утриманні, тобто належно виконують свої батьківські обов»язки.

Однак на даний час сторони проживають окремо і не дійшли спільної згоди про місце проживання трьох малолітніх дітей. Сторони не мають власного житла, а кожен з них проживає в будинку своїх батьків.

З висновку органу опіки та піклування Радивилівської районної державної адміністрації від 30.01.2015 року встановлено, що комісія прийшла до висновку і рекомендує залишити малолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3, на проживання та виховання батька ОСОБА_1 із місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4. Члени комісії вважають, що батько створив належні умови для проживання дітей і під час особистого спілкування старші діти ОСОБА_14 і ОСОБА_7 повідомили, що хочуть проживати з батьком.

Представник органу опіки і піклування ОСОБА_5 підтримала даний висновок.

Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір»ю лише у винятковій ситуації. Виняткової ситуації, яка б давала суду підстави розлучити матір з сином в судовому засіданні не встановлено.

Однак відповідно до ст..141 СК України мати і батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Ч.2ст.161 СК України передбачає, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім»ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім»ї..

При вирішенні даного спору виходячи з фактичних обставин справи суд враховує те, що проживаючи з батьком з листопада 2014 року по даний час в дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_10 склався установлений розпорядок дня, відповідні звички і відповідний спосіб життя. Передача цих дітей на проживання до матері змінить цей установлений розпорядок і спосіб життя, до якого діти звикли на протязі останніх семи місяців. Враховуючи вік дітей суд знаходить, що це може бути для них психологічною травмою.

При таких обставинах на даному етапі життя дитини суд знаходить за доцільне і таке, що відповідає інтересам дитини, передати малолітніх дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_10 на проживання і виховання батька. Суд вважає, що позивач, як любляча мати, завжди знайде можливість побачитися і поспілкуватися з дітьми, взяти участь в їх вихованні.

Разом з тим суд не вбачає підстав для відідбрання малолітнього сина ОСОБА_16 від матері і передачі на виховання батька.

З показів сторін і свідків встановлено, що дитина проживає з матір"ю від народження, мати піклується про дитину. З показів лікаря-психіатра встановлено, що мати психічно здорова і може доглядати і виховувати дитину. В судовому засіданні не встановлено, що перебування дитини з матір"ю загрожує її життю і здоров"ю. крім того суд враховує ту обставину, що дитина такого віку більше потребує материнської опіки і ласки.

По місцю проживання сторони характеризується позитивно, що підтверджується характеристиками, виданими їм Крупецькою сільською радою Радивилівського району Рівненської області.

Керуючись ст..ст.140,160,161,171 СК України, ст..ст. 10,11,62,69,212,213 ЦПК України суд

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком і передати їх на утримання і виховання батькові ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зобов»язати ОСОБА_1 не чинити матері ОСОБА_3 перешкод в побаченні з дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити батькові ОСОБА_1 перешкод в побаченні з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2015 року.