АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області Мовчун ТетяниСергіївни про відкриття виконавчого провадження, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року,

встановила:

03 грудня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив визнати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області Мовчун Т.С. про відкриття виконавчого провадження від 24 листопада 2014 року такою, що не відповідає нормам чинного законодавства України та зобов'язати вказаного державного виконавця її скасувати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року та направити справу для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

Зазначила, що заявником не пропущено строк на подання скарги, оскільки вона була надіслана до суду 03 грудня 2014 року, у визначений законом десятиденний строк з моменту її винесення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника особи, що подала скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи скаргу без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 24 листопада 2014 року. Скаржник до скарги не надав належних та допустимих доказів того, коли саме ним було отримано оскаржувану постанову та не порушує питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на таке.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зі змісту скарги вбачається, що оскаржується постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області Мовчун Тетяни Сергіївни про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2014 року.

У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначив, що строк подачі скарги, передбачений ч.1 ст. 385 ЦПК України, ним не пропущено.

Відповідно до поштового відтиску на конверті, скарга на постанову від 24.11.2014 року надіслано до Шевченківського районного суду м. Києва 03.12.2014 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про можливість залишення скарги без розгляду у зв'язку з пропуском строку на її подання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом порушено встановлений порядок, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа №22-ц/796/3610/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.