АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 23.07.2008 року з урахуванням уточнених позовних вимог у розмірі 9287,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір у вигляді анкети-заяви, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 12000,00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 30,00% в строки та в порядок, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 12000 грн. Відповідач, в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2014 року позовні вимоги задоволені.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2008року в сумі 9287,21 грн., яка складається з: 6462,49 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2382,47 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 442,25 грн. - штраф (процентна складова).

Також суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 243,60 грн. (а.с.68-70).

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду та закриття провадження по справі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.75-76).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 в порушення умов договору не виконував взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, що між сторонами продовжують існувати договірні правовідносини, що є підставою для стягнення з нього суми заборгованості за кредитом, по процентам, комісії та штрафу.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 21.06.2012 року ухвалено рішення, яким стягнуто з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 19888,88 грн. (а.с.35).

Як свідчить вказане рішення суду, звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" скористався передбаченим ч.2 ст. 1050 ЦК України, правом щодо дострокового стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по тілу кредиту в повному обсязі, та заборгованості за відсотками та штрафними санкціями, станом на звернення до суду з зазначеним позовом.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів, які б підтверджували виконання ним зазначеного рішення суду та погашення боргу за вказаним кредитним договором.

Згідно ж до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

В ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаних сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В абз.1,2 п.17 роз'ясень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені в ст.ст. 599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишаються невиконаними належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про наявність у позивача права на вимогу щодо відповідальності відповідачів, у зв'язку з простроченням виконання ними грошового зобов'язання , на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Між тим, з такою вимогою позивач до суду першої інстанції не звертався, і це у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України, є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, то у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування відповідачами позивачу витрат по сплаті ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: