Справа № 442/237/15 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/4048/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_4 про захист прав споживача, в кінцевій редакції позовних вимог якого просив суд стягнути з відповідача на його користь 28 509 грн. 50 коп. (що еквівалентно 950 доларам США згідно курсу Національного банку України станом на 26.02.2015 року) та розірвати договір, укладений між ним та відповідачем щодо купівлі-продажу сайту (інтернет-магазину «Тао-шоп») у зв'язку з невиконанням останнім умов оферти.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 26 серпня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу сайту шляхом згоди на запропоновані відповідачем умови, які були розміщені на сайті (оферта): http://р1.nagewiz.nеt/TаоShop.

Згода позивача на даний договір (акцепт) виразилась в оплаті 950 доларів США в гривневому еквіваленті (7 733 грн.) на особистий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 26.08.2013 року. Останній на сайті зобов'язався розробити і продати (передати) сайт впродовж 2 днів з моменту отримання ним оплати. Відповідачем сайт був розроблений, проте не був переданий позивачу. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/1484/14-ц встановлено, що відповідач здійснює роботу в інтернеті щодо виготовлення інтернет-магазину на замовлення та продажу сайтів. Позивач вказував, що публічна пропозиція ФОП ОСОБА_4 є пропозицією купівлі інтернет-магазину "Тао-Шоп", що підтверджується і знаходженням на останній сторінці кожного із сайтів кнопки "Хочу готовый бизнес", тиснувши на яку відкривається інтернет-сторінка, яка називається "Стоимость Тао-Шопа всего 950 $ вместо 2,700 $». Сайт пропонує заповнити анкету своїми контактними даними (ПІБ, e-mail, лінк на сторінку в соціальній мережі "Вконтакті", номер мобільного телефону, скайп логін).

На вимоги позивача щодо виконання своїх зобов'язань про передачу сайту та приведення його у відповідність згідно оферти відповідач не відповідав, проте надіслав електронну версію шаблону Договору «О передаче прав на использование авторской разработки», вважаючи що саме на ці умови погодились сторони. В свою чергу позивач повідомляв відповідача, що на умови визначені в шаблоні Договору не погоджувався, оскільки оплата за купівлю сайту була здійснена 26.08.2013 року, а електронну версію договору було надіслано лише 17.12.2013 року; датою створення договору є 30 серпня 2013 року, а тому станом на день здійснення перерахування коштів цей договір не міг бути погодженим між сторонами.

Позивач зазначав, що умови продажу (оферта) передбачені на сайті не відповідають умовам, передбаченим в договорі, оскільки в оферті ФОП ОСОБА_4 пропонує купити «Тао-шоп» і зазначає такі обов'язки покупця, як " Привлекать клиентов " і "Получать деньги в любой точке мира". А в самому шаблоні Договору відповідач по суті пропонує орендувати «Тао-шоп», в той час як на вищезазначеному сайті відповідач пропонував купити «Тао-шоп» і бути його власником, що передбачає зовсім інший вид договору та зовсім інші істотні умови Договору, інші права та обов'язки сторін.

У зв'язку з вище наведеним вважав, що умови оферти відповідачем виконаними не були, що порушило права позивача та завдало йому значної шкоди (а.с. 1-4, 42, 78).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 100-102).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Висновок суду про те, що за умовами договору, який оспорюється, у відповідача не виникало обов'язку передати сайт у власність позивачу, вважає помилковим, оскільки відповідач пропонував купити у нього інтернет-магазин «Тао-Шоп» без жодних застережень, а своїх покупців інтернет-магазину «Тао-Шоп» називав власниками.

Висновок суду про те, що за умовами договору відповідач передав позивачу інтернет-магазин та зобов'язувався у майбутньому підтримувати його належне функціонування, також вважає помилковим, оскільки причиною звернення до суду з даним позовом і було те, що відповідач не передав сайт у власність позивачу (а.с. 104, 108-113).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а xастиною 3 ст. 61 ЦПК України - що обставини, встановлені судовим рішенням у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_3 вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з останнього безпідставно набутих коштів, якими вважав 7 733 грн. ніби-то помилково перерахованих ним відповідачу.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2014 року (залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року) ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні вище згаданого позову до ОСОБА_4 за безпідставністю позовних вимог.

Як вбачається з вище згаданого рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2014 року, в ході розгляду даної справи судом було встановлено, що (зокрема) між сторонами спору виникли договірні відносини за змішаним договором, предметом якого було зобов'язання відповідача ОСОБА_5 зареєструвати на ім'я позивача ОСОБА_3 доменне ім'я сайту за адресою в Інтернеті ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - „Сайт"), надавати послуги з хостінгу цього Сайту та передати позивачу комплекс прав на використання Сайту, що відповідачем було виконано, що стверджується оголошенням позивача про перепродаж його сайту зі „Slando" (а.с. 63-64, 127-128).

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність у вище згаданому змішаному договорі, який було укладено між сторонами спору, порушення умов в розумінні Закону України „Про захист прав споживачів", зокрема - принципу добросовісності, оскільки відсутній істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін, а також відсутня шкода, що дає підстави для визнання умов договору справедливими, а відтак - до вірного висновку про відсутність правових підстав для розірвання цього договору.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: