УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,-

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, посилаючись на те, що з 16 липня 1993 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем. 21 вересня 2005 року шлюб розірвано. Після смерті своєї матері, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивач успадкувала та отримала у приватну власність двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. У вересні 2002 року позивач відчужила зазначену квартиру за 4 000 доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 вересня 2002 року та розпискою від ОСОБА_6 про передачу даної суми коштів.

Позивач зазначала, що 27 вересня 2002 року між відповідачем та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу трикімнатної квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира була придбана за кошти, отримані від продажу успадкованої квартири, у розмірі 3 200,00 доларів США, договір купівлі-продажу укладався на ім'я відповідача.

Після розірвання шлюбу у 2005 році сторони продовжували проживати разом у спірній квартирі. Оскільки спільне проживання в одній квартирі стало неможливе, вона просила відповідача залишити квартиру, але він відмовився, вважаючи квартиру своєю власністю. Позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона придбана за її особисті кошти.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_8 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова