№2/756/33/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: житлово-будівельний кооператив «Академічний-15» Оболонського району, Києво-Святошинська районна Державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: житлово-будівельний кооператив «Академічний-15» Оболонського району, Києво-Святошинська районна Державна нотаріальна контора із зазначеним позовом у якому просив визнати за ним у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 право власності на ? частину кооперативної квартири АДРЕСА_1.

В процесі розгляду справи позивачем збільшувались, а згодом зменшувались позовні вимоги, при цьому, згідно останньої редакції вимог ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на ? частину кооперативної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3

В обґрунтування позову вказував, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, крім іншого, на ? частину кооперативної квартири АДРЕСА_1.

Померлий ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_4 отримали ордер НОМЕР_1 від 13.11.1987 року на кооперативну квартиру за адресою АДРЕСА_1 і під час перебування у шлюбі повністю сплатили суму пайового внеску за вказане помешкання та, відповідно, стали співвласниками квартири.

Не дивлячись на те, що донька ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_2 пропустила строк на прийняття спадщини і позивач після смерті батька є спадкоємцем першої черги за законом, останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/4 частину квартиру з огляду на те, що дане помешкання не було зареєстроване на праві власності за спадкодавцем.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з»явився, подали до суду письмові пояснення у яких не заперечували проти позову в частині визнання права власності та просили розглядати справу за їх відсутності.

Представники ЖБК Академічний-15» Оболонського району підтримав позов та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Києво-Святошинська районна Державна нотаріальна контора подала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки до суду не повідомила.

Представник позивача не заперечувала щодо розгляду справи за відсутності осіб, які не з»явилися до суду.

З огляду на зазначене, суд вважає можливим проведення судового засідання та винесення рішення за відсутності представників Києво-Святошинської районної Державної нотаріальної контори та ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.

За рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 02.11.1987 №1078 громадянин ОСОБА_3 прийнятий в члени ЖБК «Академічний-15», що підтверджується довідкою №14 від 31.03.2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 отримали ордер НОМЕР_1 від 13.11.1987 року на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 та 15.05.1993 року повністю сплатили суму пайового внеску за вказане помешкання загальною площею 73 кв.м., в тому числі житловою площею 43 кв.м.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про власність», який набув чинності 15.04.1991 року і діяв до 27.04.2007 року, об»єктами права індивідуальної власності є, крім іншого, жилі будинки та квартири.

За ст. 15 цього ж Закону член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року визнаються дійсними у разі відсутності їх держаної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки законодавство на час повної виплати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пайового внеску за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 не передбачало обов»язкової реєстрації права власності на даний вид майна, останні набули та відповідно стали повноправним співвласниками вказаної квартири.

За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до роз»яснень п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, дачно-будівельного кооперативу, гаражно-будівельного кооперативу, яким до дня смерті повністю внесено пайовий внесок, до складу спадщини включаються відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис №11693.

З матеріалів спадкової справи №7/2004 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що спадкоємцями за законом які вчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини і прийняли спадщину є дружина померлого - ОСОБА_4, та син померлого - ОСОБА_1

Зі змісту Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2013 року державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцям ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі (в рівних частках кожному) свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказану вище квартиру.

Відповідно до узагальнення судової практики, а саме листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З огляду на зазначене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення як законні та обґрунтовані.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 328, 1216, 1218 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 13, 15 Закону України «Про власність», постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2012 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: житлово-будівельний кооператив «Академічний-15» Оболонського району, Києво-Святошинська районна Державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 74,5 кв.м., в тому числі житловою площею 43,0 кв.м., що раніше належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук