АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/464/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Бесараб Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЄльцова В. О.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, третя особа: державний реєстратор, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 та Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на магазин з прибудовою, що знаходиться в с. Почапинці Лисянського району Черкаської області по АДРЕСА_1.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2014 року позов було задоволено. Визнано незаконним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА №403988, видане Почапинською сільською радою Лисянського району Черкаської області від 06 червня 2005 року на ім'я ОСОБА_6 та виключено відповідний запис з державної реєстрації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 було відхилено, рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2014 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_6 просила рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2014 року скасувати, а справу направити до Лисянського районного суду на новий розгляд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу було задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2014 року скасовано. А справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_7 його представника ОСОБА_8 та сільського голову Почапинської сільської ради Лисянського району Пашковського Г.І. про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, місцевий суд задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 про визнання незаконним свідоцтва від 6 червня 2005 року серії САА №403988 про право власності на магазин з прибудовою, що знаходиться в с. Почапинці Лисянського району Черкаської області, виданого Почапинською сільською радою Лисянського району Черкаської області на ім'я ОСОБА_6 (далі свідоцтво) та виключення відповідного запису із державної реєстрації виходив із того, що дане свідоцтво є похідним документом від рішення, на підставі якого було видано оспорене свідоцтво, а саме на підставі рішення виконавчого комітету Почапинської сільської ради № 47 від 06 червня 2005 року. Так, місцевий суд у своєму рішенні зазначив, що наведене рішення виконавчого комітету було скасоване як незаконне рішенням сесії Почапинської сільської ради №28-2/5 від 26 червня 2009 року і врахувавши те, що позивач не може оформити право власності на спірний магазин, тому прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

При цьому, суд першої інстанції послався на положення ст.41 Конституції України, ст.ст. 182, 328 ЦК України та на ст.2, п.5 ч.1 ст.19, ч.2 ст.26 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Проте, з наведеним висновку суд повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 03 травня 2001 року Почапинською сільською радою, СТОВ ім. Б.Хмельницького на праві колективної власності належить магазин по АДРЕСА_2 Черкаської області.

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_10, яка діяла від імені СТОВ ім. Б. Хмельницького, 15 травня 2001 року було укладеного договір купівлі-продажу будівлі магазину з прибудовою, 1974 року забудови, розміщеної на земельній ділянці площею 780 кв.м., загальною площею107,1 кв.м., яка знаходиться в с. Почапинці, по АДРЕСА_1

Відповідно до рішення Почапинської сільської ради № 59 від 20 серпня 2003 року за ОСОБА_7 визнано право власності на вказаний магазин.

Рішенням Почапинської сільської ради № 47 від 06 червня 2005 року було скасовано рішення сільської ради № 59 від 20.08.2003 року та визнано право власності на спірний магазин за ОСОБА_6 і видано на ім'я останньої свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_2, загальною площею 166,2 кв.м.

Згідно рішення Почапинської сільської ради № 28-2/5 від 26 червня 2009 року рішення сільської ради від 06 червня 2005 року було відмінено.

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 16 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2012 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до Почапинської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Почапинської сільської ради № 28-2/5 від 26 червня 2009 року.

Таким чином, на даний час залишилось в силі рішення Почапинської сільської ради № 59 від 20.08.2003 року про визнання за ОСОБА_7 права власності на спірний магазин.

Оскільки на час звернення позивача до суду з позовом, рішення Почапинської сільської ради № 47 від 06 червня 2005 року втратило чинність, тому висновок місцевого суду про незаконність свідоцтва серії НОМЕР_1 є вірним.

У свою чергу, висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуваним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видано ОСОБА_6, порушено право ОСОБА_7, оскільки воно перешкоджає йому завершити оформлення права власності на спірне нерухоме майно відповідно до договору купівлі-продажу від 15 травня 2001 року є необгрунтованим.

Так, відповідно до ст.227 ЦК Української РСР (чинного на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 травня 2001 року між ОСОБА_7 та СТОВ ім.. Б. Хмельницького) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що наведений договір укладено у простій письмовій формі, тобто укладений у порушення положень ст.227 наведеного вище Кодексу, у зв'язку із чим колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_7 не набув право власності на нежитлове приміщення.

Крім того, й наявне не скасоване рішення Почапинської сільської ради № 59 від 20 серпня 2003 року про визнання права власності на магазин з прибудовою, що знаходиться в с. Почапинці Лисянського району Черкаської області за ОСОБА_7, також не є документом, що стверджує про набуття права власності останнім, оскільки не відповідає положенням ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (діючої на момент прийняття рішення №59).

Згідно із ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З наведеної вище норми ЦПК України вбачається, що до суду має право звернутися особа лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ураховуючи те, що із поданого позову ОСОБА_7 не вбачається його порушене право наявністю оскаржуваного ним свідоцтва про право власності, тому колегія суддів вважає, що у задоволення позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального права і підлягає скасуванню з ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, третя особа: державний реєстратор, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаскьої області, третя особа державний реєстратор про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :