Справа № 461/1902/14 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/1369/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: ОСОБА_2,

представника Галицького ВДВС - Хміляр Х.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 грудня 2014 року у справі за поданням Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про примусове проникнення в жиле приміщення,-

встановила:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2014 року подання Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції задоволено.

Надано дозвіл на примусове проникнення в жиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для виконання виконавчого листа №461/1902/14-ц, виданого 20.08.2014 року Галицьким районним судом м. Львова про зобов»язання ОСОБА_2 надати працівникам ЛКП «Центральне» доступ до каналізаційного стояка для проведення робіт зі зміни каналізаційної труби з 50 мм на 100 мм та діаметр вентиляційної частини стояка 100 мм вивести вище горища на 50 см згідно проекту 7.1.010-13 шляхом розбиття перекриття в квартирі №16 над квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_2, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити справу на новий розгляд. Апелянт вважає, що оскаржувана нею ухвала не відповідає вимогам закону та обставинам справи. Зазначає, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.07.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2014 року вона оскаржила до суду касаційної інстанції, а тому його виконання є передчасним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника Галицького ВДВС, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 09.09.2014 року державним виконавцем Галицького ВДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа з наданням боржнику терміну для самостійного виконання рішення суду до 16.09.2014 року.

Враховуючи те, що боржник ОСОБА_2 не виконала рішення суду, постановою державного виконавця від 23.09.2014 року на неї було накладено штраф та скеровано на її адресу попередження про необхідність виконати рішення суду в строк до 29.09.2014 року.

У зв»язку з повторним невиконанням боржником рішення суду, постановою державного виконавця від 01.10.2014 року на неї знову було накладено штраф у подвійному розмірі, однак, й після цього ОСОБА_2 не виконала рішення суду, а тому Галицький ВДВС звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до її житла для виконання рішення суду.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави для надання дозволу для проникнення в жиле приміщення боржника, які передбачені статтею 376 ЦПК України.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

У відповідності до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов»язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи те, що рішення суду, яке знаходиться на виконанні в Галицькому ВДВС, зобов»язує боржника ОСОБА_2 виконати певні дії і наведеною вище нормою Закону чітко визначено, як повинен діяти державний виконавець у разі невиконання боржником такого рішення суду, зокрема, звернутися в правоохоронні органи з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, тому правових підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника немає.

Суд першої інстанції при вирішенні даного питання допустив порушення норм процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні подання Галицького ВДВС про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 з наведених вище мотивів.

Вимога апелянта про направлення справи на новий розгляд не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції не порушив порядку, встановленого для вирішення даного питання.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.2, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 грудня 2014 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про примусове проникнення до жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.