Справа № 161/1076/15-ц
Провадження № 2/161/1097/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі - Акайомовій Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 19 травня 2002 року. Шлюб був зареєстрований 19.05.2002 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 325. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Також вказала на те, що відповідач є батьком дітей. Чоловік проживає окремо від дружини та дітей. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дітей належним чином відповідач відмовляється, хоча зобов'язаний це виконувати, а тому позивач просить шлюб розірвати та стягувати з ОСОБА_2 аліменти в її користь на неповнолітніх дітей Владіслава та Катеріну щомісячно в примусовому порядку по 800 грн. на кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, допусти негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у, зареєстрованому 19 травня 2002 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції, шлюбі (а.с. 5).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-17). Судом встановлено, що їх батьком є ОСОБА_2, що вбачається з копій свідоцтв про народження.

Встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я ОСОБА_2 розпалася, а збереження сім'ї є неможливим.

З пояснень сторін встановлено, що сторони проживають фактично окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Їх сім'я існує лише формально, діти знаходиться на утриманні матері та проживають разом з нею.

З врахуванням того, що сторони не бажають примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Всупереч вимогам ст.181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до задоволення.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не має офіційного постійного місця роботи, стягнення коштів на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 Владіслава та ОСОБА_4 (аліменти) слід присудити у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні частки розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітніх дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини немає.

Суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям в розмірі - по 900 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити частково.

Також підлягає сплаті відповідачем в користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 81, 84, 88, 130, 213, 224, 226, 367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 111, 112, 160, 180, 181 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між громадянкою ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м. Луцька Волинської області, та громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем с. Світязь Шацького району Волинської області, зареєстрований 19 травня 2002 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 325, - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем с. Світязь Шацького району Волинської області, в користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 900,00 (дев'ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 21 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 (двісті сорок три гривні щістдесят копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 (двісті сорок три гривні щістдесят копійок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук