Єдиний унікальний номер: 448/26/15-ц
Провадження № 2/448/57/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29.01.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.

при секретарі - Власюк М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегівської сільської ради Мостиського району Львівської області з участю третіх осіб - Мостиської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Мостиського РУЮ Львівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

14.01.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відноситься до суспільної групи - колишній колгоспний двір, головою якого був її дідусь ОСОБА_5, а членами - бабця ОСОБА_6, батько ОСОБА_3, матір ОСОБА_7 та брат ОСОБА_4, а також вона (позивачка у справі), тобто кожен із перелічених мав право на 1/6 частку у спірному будинковолодінні.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_7, але ні батько, ні брат спадщини після її смерті не прийняли, а тому вона (позивачка), оскільки на той час була неповнолітньою, вважається такою, що спадщину після смерті матері прийняла.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер також дідусь ОСОБА_5, який за життя склав заповіт, котрим все своє майно заповів їй (позивачці).

Стверджувала, що вона у встановлені строки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права. Крім того зазначає, що ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 як спадкоємці, так і учасники колгоспного двору на свої частки в спірному майні не претендують.

З огляду на наведене, просила суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на 1/6 частку - як члена колгоспного двору, на 1/6 - після смерті матері ОСОБА_7, на 1/6 частку - в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_5, на 1/6 - частку в колгоспному дворі бабці ОСОБА_6 (яка відмовилася від такої в її користь), на 1/6 - частку в колгоспному дворі батька ОСОБА_3 (який відмовився від такої в її користь) та на 1/6 - частку в колгоспному дворі брата ОСОБА_4 (який відмовився від такої в її користь).

Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надіслала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив справу слухати без його участі; претензій щодо визнання права власності в порядку спадкування за даним позовом у сільської ради немає.

Треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - в судове засідання не з'явилися, однак надіслали заяви, з яких вбачається, що на спірне будинковолодіння вони не претендують, так як відмовляються від такого у користь позивачки.

Представники третіх осіб - Мостиської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Мостиського РУЮ - в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, вирішення даного спору покладають на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить до суспільної групи колишній колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_5.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Станом на 01.04.1988 року та станом на 01.01.1991 року в даному господарстві, крім голови двору, членами даного колгоспного двору були також його дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_7, онук ОСОБА_4 та онука ОСОБА_1 - позивачка у справі.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 (матір позивачки), яка за життя власним майном не розпорядилася. На час її смерті позивачка була неповнолітньою, а тому вважається такою, що спадщину після смерті матері прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, який за життя склав заповіт, котрим все своє майно заповів онуці - позивачці у справі. Даний заповіт ніким не оспорювався та не відмінявся. Спадкоємців, яким би належало право на обов'язкову частку у спадщині, у ОСОБА_5 немає, оскільки дружина померлого відмовилася від своєї частки в спадковому майні у користь онуки - позивачки у справі.

Позивачка у встановлені строки звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся, однак свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок вона не отримала, так як на будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи.

Вказані обставини підтверджуються: копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 29.06.2006 року та серії НОМЕР_2 від 01.07.2014 року; копією заповіту ОСОБА_5 від 22.01.2014 року; копією спадкової справи 284/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5; заявами ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4; довідками Берегівської сільської ради Мостиського району Львівської області № 910 та № 911 від 03.10.2014 року та № 16 від 23.01.2015 року; а також іншими матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст.1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

З огляду на те, що позивачка являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_5, спадкоємців, яким би належало право на обов'язкову частку у спадщині, в останнього немає; враховуючи, що треті особи жодним чином не претендують на спірне будинковолодіння, а також те, що позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись положенням постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 (з наступними змінами), ст.ст.1218, 1220, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1273 ЦК України, ст.ст.11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ.В. Борисенко