печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Горбатюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Народна позика" про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

09.10.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним укладений між ним та ТОВ "Фінансова компанія "Народна позика" кредитний договір №1306001/000-КФК/13 від 13.06.2013, згідно умов якого, йому було надано кредит в сумі 950 000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 36,00% річних та з кінцевим строком повернення 13.06.2014. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що вказаний кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", посилаючись на відсутність у Товариства ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Крім того, позивач зазначає, що вказаний кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону "Про захист прав споживачів", а саме посилається та те, що він несе більшу відповідальність за кредитним договором ніж відповідач.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що грошові кошти відповідно до кредитного договору надавались позивачу за рахунок власних коштів товариства, що не потребувало наявності ліцензії. При цьому вказав на те, що товариство при підписанні кредитного договору повідомило позивача про всі істотні умови кредитного договору, про що він в письмовій формі був ознайомлений, а також зазначив, що зміст умов кредитування йому зрозумілий.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного.

Як встановлено судом, 13.06.2013 між ТОВ "Фінансова компанія "Народна позика" та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1306001/000-КФК/13 про надання кредиту у формі відзивної поновлювальної кредитної лінії на загальну суму 950 000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 36,00% річних та з кінцевим строком повернення 13.06.2014. (а.с.4-8)

Відповідач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед позивачем, надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 950 000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від13.06.2013 та від 14.08.2013. (а.с.а.с.104,107)

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обґрунтовуючи позов, позивач просить визнати недійсним вищевказаний кредитний договір з тих підстав, що останній був укладений за відсутності ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, що суперечить на його думку вимогам Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Проте, суд не може погодитись з позовними вимогами з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.215, ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину ЦК України, актам цивільного законодавства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Статтею 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як зазначено в п.7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК України.

Доводи позивача про недотримання відповідачем при укладенні вищевказаного кредитного договору вимог ст.ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", судом не приймаються як безпідставні, оскільки ці доводи базуються на власному припущенні та не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства України.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем Правил надання ТОВ "Фінансова компанія "Народна позика" фінансових кредитів за рахунок власних та залучених коштів ТОВ "Фінансова компанія "Народна позика" є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, а саме - надавати кошти у фінансовий кредит за рахунок власних коштів, що відповідає положенням Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Статтею 5 вказаного Закону передбачено право на здійснення операцій з надання фінансових послуг.

Однак, вказаною нормою закону не встановлено обов'язку фінансовим установам здійснювати операції з надання фінансових послуг, зокрема, надання грошових коштів у фінансовий кредит за рахунок власних коштів на підставі відповідної ліцензії.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, ТОВ "Фінансова компанія "Народна позика" має право здійснювати види фінансових послуг, а саме - надавати кошти у фінансовий кредит за рахунок власних коштів без отримання відповідних ліцензій та/або дозволів.

Доводи позивача про недотримання при укладенні оспорюваного Договору вимог Закону України "Про захист прав споживачів" не приймаються судом як безпідставні, оскільки базуються на суб'єктивному тлумаченні умов кредитного договору та вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

Як вбачається зі змісту вищезазначеного кредитного договору ОСОБА_1 було проінформовано про всі його істотні умови, спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів тощо, що підтверджується підписом позивача на договорі, й позивач ОСОБА_1 засвідчив, що зміст умов кредитування йому зрозумілий.

За таких обставин власні дії позивача, що виразилися у підписанні кредитного договору та здійсненні напису щодо ознайомлення з його умовами і відсутністю претензій, являється підтвердженням ознайомлення позивача зі змістом укладеної нею угоди та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цією угодою. Виходячи з цього, позивач не заперечує вільного волевиявлення та її вільної згоди щодо всіх умов даного кредитного договору на момент його укладення та протягом його виконання.

Таким чином, при підписанні кредитного договору всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства, на що позивач посилається у своїй позовній заяві.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження порушення відповідачем вимог законодавства при укладенні кредитного договору.

Виходячи з встановлених обставин справи, позивач не довів, що діями відповідача порушені його права та інтереси, а тому суд вважає відсутніми підстави для визнання кредитного договору недійсним.

З огляду на викладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.2, 47, 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст.ст.6, 203, 215, ст.ст. 627-628, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, 218, ст.223, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Народна позика" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О. Москаленко