Справа № 336/3848/15-Ц
Провадження № 2-др/336/8/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного В.С., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що ухвалою від 12.06.2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя задовольнив його скаргу на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Але при цьому судом не було ухвалено рішення щодо вимог про визнання незаконними дій державного виконавця, не було визнано незаконною оскаржувану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за рішенням суду, не було стягнуто судові витрати, понесені скаржником.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення по скарзі, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, визнати неправомірною постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження та стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на його користь судові витрати у розмірі 1960 грн. згідно наданому розрахунку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції заперечував проти вимог ОСОБА_1, посилаючись на відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвала, з приводу якої ОСОБА_1 звертається до суду, вимагаючи ухвалення додаткового рішення, дійсно не містить в резолютивній частині вказівок про визнання незаконною оскаржуваної ОСОБА_1 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за рішенням суду та про стягнення судових витрат, понесених скаржником.

В мотивувальній частині вказаної вище ухвали зазначено, що суд вважає дії державного виконавця передчасними та необґрунтованими та такими, що спрямовані на позбавлення особи права на реалізацію судового захисту повною мірою, а тому суд робить висновок про необхідність задоволення вимог скаржника.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині винесення додаткової ухвали суду про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження підлягають задоволенню.

Також на думку суду підлягає задоволенню вимога про визнання неправомірною постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки ця вимога ґрунтується на законі та суд давав оцінку діям державного виконавця і прийшов до висновку про їх неправомірність.

Вимоги про стягнення судових витрат судом при розгляді скарги не розглядались, оцінку доказам, наданим в цій частині суд не давав, в резолютивній частині ухвали суд не вирішив питання про стягнення судових витрат.

Надані скаржником документи, на думку суду, не є належними доказами, на підставі яких суд може зробити висновок про правомірність вимог ОСОБА_1 в цій частині. Суду не надано доказів, що підтверджують правомірність надання юридичних послуг особою, яка надавала ці послуги, не надано доказів, що ця особа є платником податків за ведення юридичної практики та має право займатися такою діяльністю.

Керуючись ст.ст. 220, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 336/409/14-ц, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 09.10.2014 року.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 22.10.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 336/409/14-ц.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом п*яти днів після проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Кляшторний