йСправа № 304/242/14-ц Провадження № 2-п/304/4/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Машкаринець Н.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представників третіх осіб:

служби у справах дітей Перечинської РДА - Набокової І.Ю.,

прокуратури Перечинського району - Лупяка Я.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про скасування заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову- служба у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

22 січня 2015 року Перечинським районним суду Закарпатської області у вищевказаній цивільній справі винесено заочне рішення, яким змінений позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - служба у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових коштів на утримання та лікування дитини задоволено. Вирішено позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 додаткові кошти на утримання та лікування дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 94418 грн.95 коп.

03 лютого 2015 року відповідач ОСОБА_2 отримав дане заочне рішення та 09 лютого 2015 року подав на нього заяву, у якій просить його скасувати. Посилається на те, що 22 грудня 2014 року та 22 січня 2015 року його представник ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про судові засідання. Вважає, що зазначені у заочному рішення висновки про те, що "він не підтримує ніяких стосунків з дитиною, не здійснює її виховання, не турбується про неї, не проявляє батьківського піклування та турботу, не готує її до самостійного життя, а також те, що він від народження дитини і по теперішній час, не зважаючи на наявність судового рішення про стягнення аліментів, не сплачує жодних коштів на утримання сина", є хибними і спростовуються тим фактом, що він сам подав до Перечинського районного суду позов "Про усунення перешкод у вільному спілкуванні та вихованні дитини, яка проживає окремо від неї", а також тим, що він кожного місяця сплачує аліменти. Щодо стягненої судом суми у розмірі 94418 грн.95 коп., то вважає, що суд вирішив дане питання фактично на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи. Також вважає, що стягуючи дану суму суд взагалі не вказав по якому курсу валют він розрахував таку суму, оскільки позивачка зазначала, що вона потратила на лікування сина 16085 доларів США. Тому і просить скасувати вищезазначене заочне рішення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив суду, що він особисто отримував судові повістки на 22 грудня 2014 року та на 22 січня 2015 року. Оскаржуване заочне рішення він отримав особисто 03 лютого 2015 року.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 пояснив суду, що він не отримував судові повістки на судові засідання, призначені Перечинським районним судом на 22 грудня 2014 року та на 22 січня 2015 року. Разом з цим додав, що довідався про такі засідання через інтернет. Щодо доказів, то всі докази про сплату відповідачем аліментів вони нададуть після скасування судом заочного рішення і на наступне судове засідання.

Представник позивачки ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, оскільки позивач не довів вимоги ч.1 ст.232 ЦПК України.

Представник служби у справах дітей Перечинської РДА Набокова І.Ю. вирішення даного питання залишила на розсуд суду.

Представник прокуратури Перечинського району Лупяк Я.Я. просив суд відмовити відповідачу у задоволенні його заяви.

Суд, заслухавшим у часників процесу, оглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, законодавець передбачив сукупність двох обов"язкових обставин на підставі яких підлягає скасуванню заочне рішення, а саме неявка в судове засідання з неповажних причин з неповідомленням про причини неявки, і наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Що стосується першої обов"язкової обставини, то судом встановлено, що відповідач у визначеному законом порядку був повідомлений про час та місце слухання справи. Однак, 22 січня 2015 року відповідач та його представник повторно не з"явилися у судове засідання, при цьому відповідач про причини своєї неявки суду взагалі не повідомив, а його представник, хоча і повідомив суд про причини неявки та просив справу відкласти, однак у підтвердження до поданого ним повторно клопотання, жодного доказу так і не додав, у зв"язку з чим суд, виходячи із положень, які містяться у ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів і постановив заочне рішення.

Отже, з урахуванням того, що відповідач був своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, суд вважає, що він у повному обсязі забезпечив сторонам можливість реалізації своїх прав. Однак, відповідач на свій розсуд розпорядився своїми правами- будучи завчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, він мав можливість врегулювати свої питання щодо забезпечення іншого представника до суду, чи направити повідомлення про причини своєї неявки, однак цього не зробив.

Щодо другої обов"язкої обставини - доказів, то судом встановлено, що на обгрунтування перегляду заочного рішення відповідачем та його представником наводяться мотиви незгоди з прийнятим судом заочним рішенням, зазначається про неповне з"ясування усіх обставин справи. Однак у підтвердження цього ані відповідач, ані його представник взагалі не надали суду жодних доказів, а також не вказали у заяві про існування таких. Отже, у заяві відповідачем, всупереч ч.1 ст.232 ЦПК України, не зазначено доказів, що мають істотне значення, які були наявні на час розгляду справи і не були враховані судом при постановленні цього заочного рішення.

За таких обставин, суд не убачає підстав для скасування заочного рішення і приходить до висновку про необхідність залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Тому, керуючись ст.231 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - служба у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що згідно ч.4 ст.231 ЦПК України заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Шешеня М. О.