АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Барановської Л.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Кутц А.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ПАТ «Страхова компанія «НОВА» звернулося до суду з вищевказаним позовом про стягнення з відповідача 25 500 грн. страхового відшкодування та витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.05.2014 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «НОВА» страхове відшкодування у порядку регресу в сумі 25 500 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 255 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, постановлене з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильне здійснення оцінки доказів та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості того, що позивачем було здійснено перерахування виплат страхового відшкодування на користь ЗАТ «СК «Еталон». Зазначив, що ним було повідомлено в телефонному режимі страхову компанію про факт ДТП, написана відповідна заява та те, що у правовідносинах, які склалися між сторонами, відбулася суброгація, а тому необхідно застосовувати положення ст. 993 ЦК України.

Справа № 753/8694/13
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6455/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, внаслідок чого у позивача виникло право на пред'явлення до ОСОБА_1 вимоги про відшкодування в порядку регресу суми, яка була сплачена потерпілій особі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2008 о 03:00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, на а/д Бориспіль - Дніпропетровськ, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.12.2008 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу (а. с. 15). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 була застраховано у ПАТ «СК «НОВА» відповідно до полісу №ВВ/5066723 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2007 (а. с. 6). ОСОБА_1 про настання страхової події ПАТ «СК «НОВА» не було повідомлено. Згідно страхового акту №1122 від 04.04.2011 пошкодження транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 25 500 грн. (а. с. 7) Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ЗАТ «СК «Еталон» відповідно до договору №42-10024911 добровільного обов'язкового страхування наземних транспортних засобів від 14.11.2008, який укладено із власником транспортного засобу (а. с. 14). Між ПАТ «СК «НОВА» та ЗАТ «СК «Еталон» 04.04.2011 було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої позивач фактично виплатив ЗАТ «СК «Еталон» страхове відшкодування в сумі 25 500 грн. (а. с. 9-11). Враховуючи, що позивач здійснив страхове відшкодування, тому у нього виникло право вимоги до відповідача, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом «ґ» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності або у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не повідомив позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За наведених обставин колегія суддів вважає висновки суду щодо задоволення позовних вимог правильними.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що останнім було повідомлено позивача про настання страхового випадку по телефону, в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, доказами не підтверджено, в зв'язку з чим є безпідставними.

Доводи апелянта про сплив строків позовної давності є необґрунтованими.

Так, згідно з положеннями ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, тобто відповідно моментом виконання основного зобов'язання є виплата страхового відшкодування.

Враховуючи, що угода про зарахування зустрічних однорідних вимог була укладена 04.04.2011, а позивач із зазначеним позовом звернувся у травні 2013 року, тобто в межах строку позовної давності.

Доводи апелянта про відсутність відомостей того, що позивачем було здійснено перерахування виплат страхового відшкодування на користь ЗАТ «СК «Еталон», є також необґрунтованими.

Матеріали справи свідчать, між ПАТ «СК «НОВА» та ЗАТ «СК «Еталон» 04.04.2011 було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої позивач фактично виплатив ЗАТ «СК «Еталон» страхове відшкодування в сумі 25 500 грн., що також підтверджується платіжним дорученням в розмірі 510 грн., як різниці виплати суми страхового відшкодування (а. с. 9-11).

Інші доводи апелянта ґрунтуються на хибному розумінні вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв'язку з чим також не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини, висновки суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Л.В. Барановська

Н.О.Прокопчук