Дата документу 14.04.2015
Справа № 334/1675/15-ц
Провадження № 2/334/1182/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Ленінський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого-судді Нікітенко Н.П., при секретарі Сагайдак Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури-Вакатов" і компанія" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вказавши в заяві, що з 17.01.2003 р. працював на посаді охоронця .

04.02.2015 р. він був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), про що в трудовій книжці було зроблено відповідний запис.

Однак, в день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку, не виплатив йому заборгованість по заробітній платі в сумі 18121,54 грн., за період з 2013 по день звільнення 2015 р.

Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Оскільки з дня його звільнення - 04.02.2015 року, відповідач не сплатив йому заробітну плату у повному обсязі, то відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 04.02.2015 року на день винесення судового рішення по справі, що складає 69 робочих дні, сума, яку слід стягнути на його користь складає: 17067,84 грн. (247,36 грн. середньоденної заробітної плати х 69). Середня заробітна плата для розрахунку була визначена згідно з довідкою відповідача від 18.02.2015 № 48.

Крім того, позивач зазначає, що своїми діями відповідач порушив його законні права на своєчасний та повний розрахунок по заробітній платі, чим наніс йому моральну шкоду, що виразилась в хвилюваннях, неможливості реалізації життєвих планів, погіршення стану здоров'я, тому відповідно до ст.237' КЗпП України просить відшкодувати з відповідача і моральну шкоду, завданої внаслідок порушення прав в сумі 2000,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заперечення стосовно стягнення моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У відповідності зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві з 17.01.2003 р. на посаді охоронця.

04.02.2015 року був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), про що в трудовій книжці було зроблено відповідний запис.

Відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не провів з позивачем в день звільнення повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 18121,54 грн., що підтверджено довідкою № 48 від 18.02.2015 р.

Крім того, судом встановлено, що з вини відповідача мала місце затримка розрахунку з позивачем при звільненні, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 17067, 84 грн, виходячи з середньоденної заробітної плати 247,36 грн. (247,36 грн. середньоденної заробітної плати х 69 днів)

Вказана сума підлягає виплаті позивачу з урахуванням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, розрахунок яких та утримання проводяться на підприємстві.

Відповідач не спростував вказані обставини, ніяких заперечень суду не надав.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 18121,54 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 17067,84 грн., а всього 35189,38 грн.

Оскільки позивач відповідно до ч.4 п.1 п.п. 1 Декрету КМ України "Про державне мито" звільняється від спати держмита, то ця сума, яка складає 351 грн. 89 коп., підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.4 Постанови ПВСУ в позовній вимозі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно ч.2. п. 5 Постанови ПВСУ: до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У позовній заяві позивач зазначив, що дії відповідача по невиплаті заборгованості по заробітній платі, нанесли йому моральну шкоду, що виразились у хвилюваннях, не можливостях реалізації життєвих планів, погіршені стану здоров'я. Але позивач не надав будь-яких доказів щодо неможливості реалізації життєвих планів, втрати нормальних життєвих зв'язків, і погіршення стану здоров'я, та не довів у повній мірі, що це не є наслідком інших чинників, тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 224 ЦПК України, ст.ст. 116 , 117 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури-Вакатов" і компанія" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури-Вакатов" і компанія", яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе,13, (р/р 6838 в ПАО "Мотор банк", МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі в сумі 18121,54 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 17067, 84 грн., а всього 35189,38 грн. (тридцять п'ять тисяч сто вісімдесят дев'ять ) грн. 38 коп.

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 17067,84 грн. підлягає стягненню з урахуванням усіх податків та обов'язкових платежів, які повинні бути розраховані та утриманні на підприємстві.

Стягнути з Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури-Вакатов" і компанія", яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе,13, (р/р 6838 в ПАО "Мотор банк", МФО 313009, ) держмито в доход держави в розмірі 351 грн. 89 коп.

В частині стягнення моральної шкоди-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Нікітенко Н. П.