У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі - Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням суду першої інстанції в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення його вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріально права.

Апелянт в судове засідання не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, то суд розглянув справу у його відсутності.

Представник відповідача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги аналогічні обґрунтуванню позовної заяви: апелянтом стверджується, що всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а також «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» Банком навмисно не надано апелянту інформацію щодо сукупності вартості кредиту з метою приховання не вигідних для нього умов Договору; крім цього, Банком порушено принцип рівності сторін Договору, а саме відповідальність сторін за невиконання умов договору та їх прав; також зазначає, що кредитний договір надруковано дуже мілким шрифтом, прочитання якого взагалі є практично неможливим, а тому при підписанні договору апелянт не зміг належним чином ознайомитись з усіма його умовами.

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору № 132/05-2008 від 27.05.2008 року ОСОБА_1 отримав від ВАТ КБ «Надра» кредитні кошти на суму 10 тис. грн. на споживчі цілі з відсотковою ставкою 3,2 відсотки річних, строком до 26.05.2011 року. Даний договір підписаний апелянтом та представником Банку та скріплений печаткою, а також наявний підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник» (а.с.6-8).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено, 27.05.2008 року між позивачем та Банком було укладено кредитний договір, в якому зазначено всі його умови, з якими позивач ознайомився при підписанні цього договору. Укладення договору відбулось з дотримання принципів цивільного законодавства, передбачених ст.3 ЦК України, серед яких є такий як свобода договору. Позивач розумів, знав і усвідомлював як зміст договору в цілому так і окремих його умов, що в достатній мірі аргументовано в рішенні суду першої інстанції.

Жодного доказу щодо навмисного ненадання апелянту інформації про умови кредитування, орієнтовну сукупність вартості кредиту позивачем не надано і тому ця обставина як підстава позову та довід апеляційної скарги не може бути прийнятий до уваги відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок, строки виконання умов договору, в тому числі отримання позивачем коштів, врегульовано в договорі, який також підписано позивачем, по якому він погодився із зазначеними в ньому умовами щодо отримання позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення цих вимог процесуального закону позивач не надав суду належних та допустимих доказів та не довів обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

За таких обстави висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильним.

Інших доводів, які б мали правове значення для вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Тому колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2013 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :