Справа № 234/9896/14-ц
Провадження № 2/234/172/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Склярова В.В., при секретарі Голованенко О.В., за участю представника позивачів ОСОБА_1, розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання право власності.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про визнання право власності на майно.

Згідно позовної заяви позивачі до 20.09.2014 року проживали АДРЕСА_1 з відповідачем сім'єю. 20.09.2014 р. відповідач був затриманий правоохоронними органами, та в нашому будинку співробітниками СБУ України був проведений обшук. При обшуку з дому було вилучене майно ОСОБА_2 а саме золото: 4 ланцюги, 5 пар сережок, обручка, та особисті кошти ОСОБА_3 які він отримав від продажу машини "Део Ланос" - 30944грн., 5150 доларів США, 1100 євро. Частку грошей від продажу машини ОСОБА_3 перевів в валюту. Просять визнати за ними право власності на це майно.

Представник позивачів ОСОБА_1, позов підтримав в повному обсязі і просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 згідно судового доручення позов визнав та просив його задовольнити.

Вислухавши сторони, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно копії ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 р. був накладений арешт на майно ОСОБА_4 в тому числі на грошові кошти в сумі 309444 грн., 5150 доларів США, 1100 євро, вироби з металу жовтого кольору: ланцюжок 4 шт., сережки 5 шт., кільце 1 шт. / а.с.11-12/

Згідно ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування , в тому числі коштовності…

Тому суд вважає, що в цьому випадку зі сторони ОСОБА_2 немає спору про право.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається на підставу своїх вимог або заперечень…

Як вбачається з копії договору комісії транспортного засобу № 4003 від 12.08.2014 р. / а.с.9/ комітент ОСОБА_6 доручає комісіонеру ОСОБА_3 від його імені здійснити продаж транспортного засобу…( комітент це особа, яка доручає іншій особі (комісіонеру) укласти угоду від свого імені, але за рахунок поручающогося.)

Таким чином суд вважає, що цей договір не можна визнати доказом того, що кошти арештовані у ОСОБА_4 в сумі 309444грн., 5150 доларів США, 1100 євро, належать ОСОБА_3 як отримані ним від продажу автомобіля.

Крім того, позивачі не надали ні технічного паспорту на автомобіль ні чеків на придбання золотих прикрас, ні інших доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі і в їх задоволенні треба відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 213 -215 ЦПК України, ст.ст. 57 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання право власності, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через суд м. Краматорська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Рішення видрукуване і складене в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: