Справа №591/8460/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/262/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк"

про стягнення суми банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 02 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на користь ОСОБА_5 суму грошового вкладу з належними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в розмірі 214673,37 грн.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь держави судовий збір в сумі - 2146,73 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

29 липня 2011 року між чоловіком позивачки, ОСОБА_6, та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я вкладника іменний вкладний рахунок № НОМЕР_1. Дата вимоги вкладником вкладу на вимогу - на першу вимогу вкладника (а.с.7).

13 листопада 2013 року ОСОБА_6 помер (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_5 успадкувала грошовий вклад з належними до нього відсотками, що знаходиться у ПАТ "ВіЕйБі Банк" на рахунку № НОМЕР_1 із залишком станом на 15 липня 2014 року в сумі 214673,37 грн., які належали спадкодавцю (а.с.12).

05 листопада 2014 року позивачка звернулася до ПАТ "ВіЕйБі Банк" з вимогою повернути їй суму вкладу з нарахованими відсотками (а.с.13).

Листом ПАТ "ВіЕйБі Банк" від 07 листопада 2014 року було повідомлено, що виплата коштів відділеннями здійснюється в штатному режимі, а також, що тимчасова затримка виникла у зв'язку з ажіотажним попитом населення на готівкові кошти та з підкріпленням центрального офісу Банку у НБУ в м. Києві з наступною відправкою цінних вантажів спецзв'язком безпосередньо до відділень по всіх областях України (а.с.14).

В матеріалів справи також вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу та не повернув позивачу в повному обсязі суму вкладу та нараховані проценти, тому на підставі ст.ст. 526, 530 та 1060 ЦК України, з банку на її користь підлягає стягненню заборгованість за договором в розмірі 214673,37 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" не заперечує наявність на особовому рахунку НОМЕР_1 станом на 21 листопада 2014 року коштів в сумі 214673 грн. 37 коп. ( а.с. 30 ).

Доказів повернення коштів ПАТ "ВіЕйБі Банк" суду не надало.

Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до приписів ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно ч.ч. 1-2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. за договором банківського вкладу незалежно від його вид банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Аналогічні положення містяться і у п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних ( депозитних ) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516.

Крім того, відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Проте, жодних обмежень прав позивача щодо розпорядження грошовим коштами умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, не передбачено. Не надано відповідачем і доказів існування обмежень, передбачених ст. 1074 ЦК України.

Як на підставу для відмови у задоволенні позову апелянт посилається на положення п. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до яких : 5. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Такі доводи апелянта є необгрунтованими, оскільки відповідно до п. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Слід зазначити також, що укладаючи договір банківського вкладу банк брав на себе певні ризики, а тому погіршення економічної ситуації в країні не є підставою для невиконання ним своїх договірних зобов'язань.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що права позивача порушені та її вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -