АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/5138/13-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/350 /К/15 Макарова Т.Ю.
Категорія № 48 (І) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

його представників - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно придбане у шлюбі , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, придбане у шлюбі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що із відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.01.2010 року. В період шлюбу, в лютому 2011 року, подружжя придбало нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,6 кв.м, житловою 27,8 кв.м. В квартирі здійснили ремонтні роботи. Від шлюбних стосунків народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося, рішенням суду 19 березня 2012 року шлюб розірвано. Сторонами було досягнуто домовленість про добровільний розподіл спільного майна, на що позивачем було надано нотаріально завірену згоду на продаж квартири, після чого відповідач відмовив їй у добровільному поділі квартири та компенсації грошових коштів.

Після уточнення позовних вимог, в останнє у серпні 2014 року, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку спільного майна подружжя - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 судовий збір та витрати за судову будівельно-технічну експертизу.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2, право власності на ? частку спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1.

Залишено у власності ОСОБА_2 , визнано за ним право власності на ? частину спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судового збору 280,00 грн., у відшкодування витрат на судову експертизу - 1200 грн. Достягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 431,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції не встановив джерело доходів на придбання спірної квартири, не взяв до уваги банківські квитанції про витрату особистих коштів відповідача.

Судом не застосовано до спірних правовідносин ст.71 СК України, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просила рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружились 30 січня 2010 року ( а.с.3).

Як убачається з рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19.03.2012 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с.5).

Судом встановлено, що в період шлюбу, 17.02.2011 року відповідач ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 17.02.2011 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, купив квартиру АДРЕСА_1(а.с.81-85).

Вартість спірної квартири становить 55650грн., що еквівалентно 7000 доларів США (а.с.44).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №401 від 11.06.2014 року, ринкова вартість АДРЕСА_1, складає 142280,00 грн.(а.с.119-124).

Відповідно до довідки Криворізької Південної ОДПІ, ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку, як фізична особа-підприємець, та згідно звітів отримала доход: за 2009 рік - 54000,00грн., за 2010 рік - 43650,00 грн., за 2011 рік - доходів не отримувала (а.с.145).

Як убачається з договору банківського вкладу (депозиту) №4600, який відкрив відповідач ОСОБА_2 в ПАТ "УкрСиббанк" 25.08.2010 року, він вніс вклад та розмістив на рахунку 1010 доларів США, що еквівалентно 7968,90 грн.; 13.10.2010 року ще 4355 доларів США, що еквівалентно 34447,61 грн.(а.с.202-203).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що квартира була придбана у період шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя, частки у якому є рівними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23, 24 постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що частки у спільному майні подружжя є рівними, оскільки відповідач не довів, що кошти, за яки було придбано спірне житлове приміщення, належали йому особисто.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на депозитних рахунках його діда ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували грошові кошти, за яки пізніше було придбано спірну квартиру. Як убачається з відповіді на запит апеляційного суду від 03.02.2015 року, даний депозитний рахунок припинено ще у жовтні 2008 року, за яким вкладник отримав кошти. ( а.с.32) Тому, посилання відповідача, що дані кошти було витрачено саме на придбання квартири майже через три роки не можна взяти до уваги.

Відповідач ОСОБА_2 не надав доказів про джерело доходів та звідки вони потрапляли на депозитний рахунок, відкритий на його ім'я. Посилання відповідача на те, що гроші на придбання спірної квартири йому надавала мати та бабуся колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ним не надано доказів що гроші подаровано йому особисто, а не надано на сім'ю.

Тому, колегія суддів вважає, що це кошти були заощаджені саме сім'єю, вони надавались на уклад сім'ї, у період спільного проживання сторін, які в подальшому було витрачено на придбання квартири.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ані відповідачем, ані його представниками не надано належних та допустимих доказів того, що спірна квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, рівність часток подружжя у спільному майні - є презумпцією, тому відповідач повинен довести протилежне.

Відомостей про укладання будь-яких угод, домовленостей, або шлюбного договору відповідачем не надано.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308,313-315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2014 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:

Судді: