Справа № 202/7464/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Пугач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просить суд: поділити майно що є їхньою спільною із відповідачем власністю, яке складається з квартири АДРЕСА_1 з виділом їй 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, та з виділом ОСОБА_2 1/2 частки цієї квартири; визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано 06 листопада 1984 року в Жовтневому відділі РАГС м. Дніпропетровська. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Під час шлюбу за спільні грошові кошти вони з відповідачем ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1.

Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано КП «ДМБТІ» на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, реєстровий № 5298, на ім'я відповідача ОСОБА_2

Квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною, її загальна площа - 56,4 кв.м., житлова площа - 28,0 кв.м., допоміжна площа - 25,2 кв.м., площа літніх приміщень 3,2 кв.м.

Згідно зі звітом про незалежну оцінку вартості двокімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, виконаним фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, ринкова вартість зазначеної квартири становить 445000 грн.

Їхнє сімейне життя з відповідачем ОСОБА_2 не склалось.

28 жовтня 2011 року їхній шлюб було розірвано в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, та після розпаду їхньої сім'ї стосунки між ними склались неприязні, в даний час відповідач не бажає визнавати її права на частку спірної квартири, у зв'язку з чим добровільно вирішити спір відповідач не бажає, тому вона змушена звертатися з цим позовом до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі, в обґрунтування посилалися на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та у його задоволення просила відмовити у повному обсязі посилаючись на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06 листопада 1984 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 жовтня 2011 року. Від шлюбу сторони мають дітей, які на момент звернення позивачки до суду з даним позовом є повнолітніми особами.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_6 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 5298.

Спірна квартира АДРЕСА_1 , зазначеному в плані під літ. А-16, на 16 поверсі шістнадцяти поверхового будинку, та складається із: 1-коридору, 2-убиральні, 3-ванної, 4-коридору, 5-житлової кімнати, 6-кладової, 7-кухні, 8-кладової, 9-житлової кімнати, І-лоджії. Квартира має житлової площі - 28,0 кв.м., та загальної площі - 56,4 кв.м.

Право приватної власності ОСОБА_2 на вказану квартиру (1/1 частка) було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Ринкова вартість спірної квартири станом на 27 червня 2014 року становить 445000,00 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку вартості квартири складеного ФОП ОСОБА_5, який є суб'єктом оціночної діяльності.

З 12.10.2006 року позивач, відповідач та їхні повнолітні діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою спірної квартири.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором.

За ч.1 ст. 71 СК України, майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За встановлених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна, що є їхньою ізвідповідачем ОСОБА_2 спільною сумісною власністю підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (інн НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (інн НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 2225,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук