АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1803/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 21 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_8 , який заперечував на доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що з відповідачем ОСОБА_8 вона перебувала в шлюбі з 03.09.1988 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2010 року вказаний шлюб було розірвано.

В період шлюбу, а саме 30 серпня 1995 року на ОСОБА_8 за договором дарування було зареєстровано 2/5 частини будинку з відповідними частинами надвірних споруд, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Глінки 15/2, де зараз позивачка зареєстрована з сином ОСОБА_9.

В 2013 році позивачка подала позовну заяву до Соснівського районного суду щодо розподілу спільно нажитого майна в шлюбі, але домовившись зі своїм бувшим чоловіком про добровільний розподіл майна подала заяву про залишення позову без розгляду і 10.07.2013 року по справі № 2/2357/11 була винесена ухвала про залишення позовної зави без розгляду.

ОСОБА_8 не виконав домовленостей і тому 29.07.2014 року позивачка змушена була знову подати позов до Соснівського районного суду м. Черкаси про поділ майна спільно нажитого в шлюбі.

Під час розгляду цивільної справи за її позовом, на одному із судових засідань ОСОБА_8 було повідомлено про те, що він не є "власником спірного домоволодіння, оскільки відповідно до договору дарування від 16.01.2015 року він 3/5 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд та земельну ділянку площею 0,0277га., які знаходяться по вул. Глинки, буд. № 15/2 вул. Атамановського буд. 44 в м. Черкаси подарував своїй матері - ОСОБА_7.

Оскільки при укладанні даних договорів дарування були порушені її права та законні інтереси, на підставі ст. ст. 215, 321, 216 ЦК України, позивачка просила суд визнати договір дарування від 16.01.2015 року 3/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по вул. Глінки буд № 15 /2 по вул. Атамановського буд 44, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі № 18, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити її позовні вимоги.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_11 і ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.09.1988 року по 15.04.2010 рік. Мають сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, який досяг повноліття.

Перебуваючи у шлюбі з позивачкою, ОСОБА_8 став власником 2/5 частин домоволодіння з надвірними спорудами, які розташовані по вул. Глинки, 15/2, вул. Атамановського, 44 в м. Черкаси, які йому подарував ОСОБА_13 за договором дарування від 30 серпня 1995 року, зареєстрований державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-4838 (ар. спр.60-62).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2014 року ОСОБА_8 збільшено ідеальну частку у праві власності на домоволодіння № 15/44 по вул. Глинки/ Атамановського в м. Черкаси шляхом зміни ідеальних часток співвласників з 2/5 на 3/5 та визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/5 частину домоволодіння 15/44 по вул. Глинки/ Атамановського в м. Черкаси (ар. спр. 59).

Встановлено, що на підставі рішення Черкаської міської ради від 14.06.2012 року ОСОБА_8 став власником земельної ділянки площею 0, 0277 га., що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Глинки 15/2 вул. Атамановського 44 для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд.

Частиною 1 статті 24 кодексу про шлюб та сім'ю України ( в редакції 1969року ) , який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено , що майно, яке належало кожному подружжю до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них (аналогічні положення містять пункти 1, 2 частини першої статті 57 СК України).

Таким чином, одержані ОСОБА_8 в період шлюбу з позивачкою в дар 2/5частини домоволодіння по вул. Глинки № 15/2 вул. Атамановського №44 в м. Черкаси, яка в подальшому збільшена до 3/5 частин шляхом зміни, (уточнення) ідеальних часток є його особистою власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Встановлено судом, що за нотаріально оформленими договорами дарування від 16 січня 2015 року ОСОБА_8 подарував належні йому на праві власності 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та земельну ділянку площею 0,0277 га., на якій розташовані будівлі за адресою по вулиці Глинки, будинок № 15/2 вул. Атамановського, 44 в м. Черкаси своїй матері ОСОБА_7 (ар. спр. 5-6).

Як правильно зазначив суд, згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України у спорі визнання договору недійсним, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то, виходячи з правової природи спірних правовідносин, між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на правах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що за оспорюваними правочинами відповідачем як дарувателем було відчужене майно, набуте ним у власність частково в періоду шлюбу в дар ( 2/5 частина на підставі договору дарування від 30.08.1995 р.) та частково набуте після розірвання шлюбу 15.04.2015 року ( 1/5 частина на підставі рішення Соснівського районного суду від 24.12.2014 року), отже предметом даних правочинів було майно, яке за законом відноситься до особистого майна відповідача ОСОБА_8. В судовому порядку вказане майно не визнавалось спільним майном подружжя, отже відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем прав та законних інтересів позивачки внаслідок відчуження вказаного майна, що є підставою для відмови у задоволенні позову, як правильно зауважив суд.

Суд обґрунтовано визнав такими, що не заслуговують на увагу посилання представника позивача на те, що відповідач навмисно приховав при нотаріальному посвідченні договору наявність спору між ним і позивачкою щодо належної йому частини будинковолодіння, який розглядається в судовому порядку. В ході розгляду даного спору судом не вживались заходи забезпечення позову щодо обмеження права відповідача у розпорядженні належним йому майном, а відсутність державної реєстрації заборон і обтяжень перевірялось нотаріусом у встановленому законом порядку.

Цілком правомірно у відповідності з ч.6 ст. 154 ЦПК України скасовані судом і застосовані заходи забезпечення позову.

Рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог за наведених обставин відповідає матеріалам справи, вимогам закону і підстав його скасування та задоволення апеляційної скарги, не вбачається.

Доводи останньої не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :