Справа № 305/2339/14-ц
Провадження по справі 2/305/74/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Ємчук В.Е.

з участю: секретаря - Орос С.Ю.

представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу Закарпатської області - ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації в Закарпатській області про захист житлових та майнових прав шляхом визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу Закарпатської області - ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації в Закарпатській області про захист житлових та майнових прав шляхом визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в жовтні місяці 2014 року йому стало про те, що 21.06. 2007 року було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку між громадянином ОСОБА_5 та ОСОБА_1. 1/2 частина вказаного будинку була оцінена в 180 000 гривень., які покупець часткового сплатила.

28.10. 2013 року, відповідачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про визнання недійсним Державного акта на земельну ділянку ОСОБА_5 визнання незаконним та скасування розпорядження голови Рахівського РДА.

Під час продажу вказаного будинку, йому - ОСОБА_3 було тільки 12 років і він постійно проживав у будинку з 2006 року разом зі своїм батьком.

Вказаний правочин було вичнено без дозволу органу опіки та піклування та без згоди одного з батьків, що і є підставою для визнання недійсним такого.

На підставі наведеного, позивач просить захистити його житлові права шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини дачного будинку, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, 21.06. 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 Зняти 1/2 частину дачного будинку з реєстрації правочинів права власності за ОСОБА_1 від 13.07. 2007 року. Стягнути із відповідачки ОСОБА_1 на його користь судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Позивач ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, однак його представник за дорученням ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних в запереченні на позовну заяву.

За змістом заперечення вбачається, що ОСОБА_1 вважає, що позивач до оспорюваного договору купівлі-продажу взагалі ніякого відношення не має. На момент укладення з ОСОБА_5 оспорюваного договору, позивач ніяк не міг постійно проживати в дачному будинку, і мав постійне місце проживання в м. Рахів. На час укладення договору, дачний будинок не був придатний для постійного проживання, і такий не являється житловим. Дачний будинок знаходиться в горах, далеко від населеного пункту, не має транспортного сполучення, а позивач - особа шкільного віку, відвідував школу в м. Рахів. Внаслідок продажу, як член сім"ї свого батька, позивач втратив права на використання спірного дачного будинку за його функціональним призначенням, оскільки у власності батька залишилась частка у розмірі 1/2. Крім того, на відчуження спірного будинку, згоду давала також і мати позивача - дружина.

Відповідач - приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилася, однак надала письмове заперечення з якого вбачається, що відсутність згоди органу опіки та піклування, як підставу визнання недійсним договору купівлі-продажу є необгрунтованою, оскільки, при підготовці до вчинення вказаного правочину, нотаріусом була встановлена відсутність права власності дітей на предмет договору. Згода матері позивача - ОСОБА_6 була нотаріуосм витребувана у неї та подана у письмовій формі. Відчужуваний дачний будинок відповідно до державних будівельних норм, визначений як будинок, що використовується як будинок заміського типу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Рахівської РДА, в судове засідання не з'явився, начальник служби О. Кокіш надала суду заяву про розгляд справи без їх представника.

Заслухавши представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 21.06. 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1416, ОСОБА_5 продав ОСОБА_1 1/2 частину дачного будинку б/н, що розташований на полонині "Драгобрат" в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 390,53 кв. м та житловою площею - 243,99 кв. м.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Згідно зі ст. 203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину наступні: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач просить суд захистити його житлові права шляхом визнання договору купівлі-продажу недійсним з тих підстав, що такий було вчинено без дозволу органу опіки та піклування та без згоди одного з батьків, що порушує його права.

Пунктом 1.10. Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сорона зобов"язана довести тів обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Всупереч наведеному, позивачем та його представником не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_3 на момент укладення договору, мав право власності чи право користування дачним будинком, що виключає отримання згоди на продаж такого органу опіки та піклування.

Натомість, згідно доданих до справи пояснень громадян ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10, останні, відпочиваючи на оспорюваному дачному будинку, не спотсерігали інших осіб, окрім будівельників, які проводили внутрішні роботи. Неодноразово приїздили сюди для відпочинку, однак позивача там не бачили жодного разу.

З писмових пояснень самої відповідачки ОСОБА_1, вбачається, що з представником позивача - ОСОБА_5, який є водночас батьком позивача, вона з 2005 року вела будівництво дачного будинку на полонині "Драгобрат" в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області. З цього часу, вона жодного разу не бачила позивача в спірному будинку, навіть з ним не знайома.

Позивачем до матеріалів справи надано довідку Ясінянської селищної ради від 07.07. 2014 року № 4120, згідно якої ОСОБА_3 проживає у дачному будинку, що на полонині "Драгобрат" в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області. Вказаний доказ суд оцінює критично, оскільки довідка відкликана самою селищною радою, - листом від 18.02. 2015 року № 95, згідно якого, селищний голова просить визнати таку недійсною, і жодним чином не підтверджує право власності, право користування дачним будинком, чи проживання його у дочному будинку.

Відсутність згоди другого з батьків позивача - матері ОСОБА_6, на укладення договору купівлі-продажу, позивачем не доведена, тільки наведено припущення вказаного, без належного доведення.

Інших підстав визнання недійсності правочину суду не доведено, зокрема на доведено факту, що правочин суперечив би іншим вимогам чинного законодавства та яким саме, відсутність у сторони правочину - відповідачки ОСОБА_11, необхідного обсягу цивільної дієздатності на момент укладення такого. Не доведено, що волевиявлення сторін договору не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Не надано доказів того, що правочин вчинено фіктивно, без реального настання правових наслідків.

Виходячи із вимог даних статей, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, а в силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як встановлено судом, предметом оспорюваного правочину була 1/2 частина дачного будинку, що на полонині "Драгобрат" в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області.

Відповідно до державних будівельних норм (п.3. 41 ДБН 360-92 "Планування i забудова мiських i сiльських поселень"), дачний будинок - це житловий будинок, який використовується протягом року з метою заміського відпочинку. Вказане визначення так само передбачено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарсвта України від 19.03.2013 року № 95.

Як встановлено, нерухоме майно, що є предметом договору, не має статус житлового будинку, а для надання такого статусу, необхідним є отримання рішення органу місцевого самоврядування про переведення дачних та садових будинків у жилі, що передбачено ст. 8-1 ЖК УРСР. Громадяни мають право на переведення дачних та садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України.

Жодних документів та інших даних про переведення дачного будинку в житловий до матеріалів справи не додано, що прямо вказує на невідповідність такого для постійного проживання в ньому, саме призначення будинку не передбачає ппостійне прожитвання в такому.

Таким чином, суд не знайшов жодних підстав для визнання правочину - договору купівлі-продажу від 21.06. 2007 року недійсним з підстав, вказаних позивачем, тому таким способом житлові права позивача захисту не підлягають.

Позовна вимога про зняття 1/2 частини дачного будинку з реєстрації правочинів, є похідною від первісної, і перебуваючи з такою в безпосередньому причинному зв'язку, зняття з реєстрації нерухомого майна набутого на підставі правомірного правочину, задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції № від 13.11. 2014 року, при зверненні до суду з позовом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 гривень і у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, такий слід залишити за позивачем.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, просив стягнути на користь відповідачки витрати за надання правової допомоги в сумі 15000 гривень, однак документальних підтверджень наявності їх не надав, тому з позивача до стягнення такі не підлягають.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу Закарпатської області - ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації в Закарпатській області про захист житлових та майнових прав шляхом визнання правочину недійсним - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В,Е.