Справа № 379/272/14-ц Головуючий у І інстанції Василенко О.М.
Провадження № 22-ц/780/366/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов
Категорія 22 05.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Верланова С.М.

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» на заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 6 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» про визнання недійсним договору оренди землі, -

встановила:

Позивач звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на те, що 24.04.2008 року, вона уклала з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» договір оренди землі, згідно якого передала в оренду належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності ЯА № 220730 від 09.11.2004 року, земельну ділянку розміром 6,0259 га в оренду на 5 років. Також було підписано з відповідачем акт прийому передачі земельної ділянки. Протягом дії даного договору вона неодноразово зверталася до відповідача та повідомляла, що не має наміру продовжувати цей договір після спливу строку його дії. Проте коли вона, в зв'язку зі спливом строку дії вказаного вище договору, звернулась до відповідача, то працівниками ТзОВ «Ківшовата Агро» був виданий другий примірник договору оренди від 24.10.2012 року, що зареєстрований управлінням Держкомзему у Таращанському районі 29.12.2012 року, в якому був відсутній її підпис і строк дії договору продовжувався ще на п'ять років.

Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 24.10.2012 року укладений між ОСОБА_1 і товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» та зареєстрований в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за №05710.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» про визнання недійсним договору оренди землі залишено без задоволення

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Ківшовата Агро» Василюк М.М. просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою доведено, що договір оренди землі від 24.10.2012 року, укладений між ОСОБА_1 і товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» є недісним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04.04.2008 року позивачка уклала з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» (правонаступником якого є відповідач по справі) договір оренди землі, згідно якого передала в оренду належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності ЯА № 220730 від 09.11.2004 року земельну ділянку розміром 6,0259 га в оренду на 5 років. Даний договір було зареєстровано у Таращанському районному відділі Київської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 вересня 2009 року за № 78.

Протягом дії даного договору, позивачка неодноразово зверталася до відповідача та повідомляла, що не має наміру продовжувати цей договір після спливу строку його дії. Проте коли вона, в зв'язку зі спливом строку дії вказаного вище договору, звернулась до відповідача, то працівниками ТзОВ «Ківшовата Агро» їй був виданий другий примірник договору оренди від 24.10.2012 року, яким строк дії оренди земельної ділянки продовжувався на п'ять років. Позивачка не мала наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки та не підписувала даний договір оренди. Даний договір оренди замість позивачки (орендодавця) підписаний її сином ОСОБА_3 без її відома і відповідних на те повноважень і зареєстрований в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за №05710.

Вказані обставини підтверджуються наявним у справі доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав договір оренди землі від 24.10.2012 року недійсним.

Отже, враховуючи вимоги закону, встановлені обставини справи та, виходячи з положень ч.1 ст.60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що додаткова угода договору оренди від 24.10.2012 року є дійсною, так як позивач прийняла пропозицію на пролонгацію договору оренди землі від 24.04.2008 року та особисто надала пакет документів, необхідних для здійснення державної реєстрації договору є малопереконливими. Крім того, даний договір оренди замість позивача підписаний її сином ОСОБА_3 без її відома, який відповідних на те повноважень не мав.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач отримували орендну плату за користування земельною ділянкою за 2012-2014 рік саме за додатковою угодою від 24.10.2012 року, що свідчить про її згоду на продовження строку дії договору є безпідставними, оскільки згідно чинного законодавства позивач має право звернутися до суду про порушення її законних прав на протязі встановленого законом строк з моменту коли позивач дізналась про порушення її прав, що й було зроблено позивачем.

Посилання в апеляційній скарзі про допущені судом порушення норм процесуального права під час розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою до скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» відхилити.

Заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 6 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :