Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1137/15 Головуючий у 1-й інстанції: Федченко І.М.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, 3-тя особа ОСОБА_7 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6, звернулась в суд з вказаним позовом посилаючись на те, що вона 12.08.1995 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, актовий запис № 1013. 21.04.1998 року в Жовтневому відділі РАЦС Запорізького міського управління юстиції зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, актовий запис № 126. Від шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 їх доньці виповнилось 18 років. У зв'язку цим стягнення аліментів на її утримання було припинено. На теперішній час їх донька є студентом 1 курсу денного відділення факультету ветеринарної медицини Харківської державної зооветеринарної академії. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того вона щороку сплачує за навчання 6500 грн. згідно договору про підготовку фахівця з вищою освітою № 244 від 12 серпня 2014 року.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею 23 років.

Рішенням Жовтневогно районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5,, на користь ОСОБА_6, на утримання повнолітньої дитини - доньки ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 609 грн. щомісячно, починаючи з 05.11.2014 року та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у період з жовтня 1995 року до квітня 1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 останній виповнилося 18 років і вона продовжує навчання та на час звернення її до суду є студентом 1 курсу денного відділення факультету ветеринарної медицини Харківської державної зооветеринарної академії денної форми навчання. Вона щороку повинна сплачувати за навчання 6500 грн. згідно договору про підготовку фахівця з вищою освітою № 244 від 12 серпня 2014 року.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

З матеріалів справи вбачається, що повнолітній ОСОБА_7 не виповнилося 23 років, вона продовжує навчання, потребує при цьому матеріальної допомоги, у відповідача є можливість надавати таку допомогу, оскільки іншої сім'ї та неповнолітніх дітей відповідач не має, є працездатним, до досягнення дитиною повноліття мав змогу та сплачував аліменти (при цьому з того часу його майновий стан не змінився).

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції також враховує, що обов'язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання покладається на обох батьків.

Апелянт, просячи суд відмовити в позові повністю, фактично перекладає обов'язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, що навчається винятково на матір - ОСОБА_6, що є грубим порушенням норм закону.

Посилання апелянта на травму руки яку він отримав, не впливає на його здатність працювати, носить тимчасовий характер, жодних медичних висновків, про інше суду не надано.

Доводи скарги про надання допомоги непрацездатним батькам не підтверджені відповідними доказами про те, що така допомога з баку відповідача надається, як і розмір цієї допомоги. Враховуючи також те, що позов було задоволено частково і допомога батькам не знімає з відповідача обов'язку утримання своєї повнолітньої дитини, яка навчається.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), керуючись вимогами ст. ст. 199, 200 СК України з урахуванням матеріального становища сторін, враховуючи те, що батько є працездатним, враховуючи його фізичний стан (травма руки), дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про можливість надання батьком аліментів на період навчання дочки є обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив правильне рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: