Провадження № 2/645/27/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Сілантьєвої Е. Є.,

при секретарі - Курбатової А. М.,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та стягнення заборгованості, та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про стягнення суми, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати ОСОБА_2 боржником співвласника майна ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 3381 грн. 55 коп., втрати по сплаті боргу комунальних та інших платежів в період з 02.04.2008 року по 06.12.2010 року; стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 2972 грн. 85 коп. в якості витрат по сплаті комунальних послу в період з 10.01.2011 року по 14.08.2013 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три процента річних від простроченої суми у розмірі 539 грн. 37 коп. та 576 грн. 71 коп. інфляційних витрат; 3672 грн. - втрати по необхідному утриманню частки майна відповідача; упущену вигоду у сумі 8100 грн.; витрати на правову допомогу у сумі 3024 грн.; витрати по сплаті висновків судового експерта у сумі 5500 грн.; 600 грн. - витрати на сплату послуг УБ «Україна» в межах поновленого порушеного права; 292 грн. 19 коп. - сплачений судовий збір; 114 грн. 70 коп. - витрати по забезпеченню позову та витрати по забезпеченню доказів у сумі 125 грн. 80 коп. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником 5/8 ізольованої двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 25.03.2009 р. в порядку спадкування, а відповідач є власником 3/8 частин ізольованої двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Позивач одружений та веде сумісне господарство з ОСОБА_3. Починаючи з другого квітня 2008 р, усі витрати по утриманню двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1., несе позивач, в той час як ОСОБА_2 участі у витратах по утриманню та збереженню нерухомого майна(вказаної двокімнатної квартири) ні коли не приймав та на теперішній час не приймає; доказів, які спростували б це твердження до суду не надав. Позивач зазначив, що всі комунальні послуги їм були сплачені у повному обсязі, що підтверджується витягами та розрахунками комунальних підприємств на підтвердження відсутності боргу в період, який розглядається. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача, у розмірі 3/8 частини від суму, яку сплатив позивач за комунальні послуги за сумісну квартиру. До позовної заяві позивачем ОСОБА_1 наданий висновок експертного економічного дослідження № 36 від 18.09.13р. відповідно до якого за период з 06.02.2008р. по 14.08.13р. ОСОБА_1 було сплачено на утримання майна грошових коштів на суму 16945 грн. 06коп.; частка відповідача складає 6354грн.40коп.; сума процентів нарахованих відповідно до 536, 625, 1048ЦК України складає 2568 грн. 21коп., які він просить стягнути. Також позивач вказав, що згідно з висновком ДП МОУ «Харківський проектний (науково-дослідний) інститут», квартира, у цілях запобігання суспільно небезпечних наслідків та завдання шкоди третім особам (пожару, затоплення власників інших квартир, замерзання системи опалення та інше) потребувала витрат на утримання. Зокрема, сантехнічне, електромонтажне та інше обладнання та пристрої потребували негайного ремонту. У зв'язку з цим позивач був вимушений у 2010 році здійснити ремонт зазначеного обладнання самостійно, оскільки відповідач участі у цьому приймати відмовився. Загальна вартість проведених робіт згідно акту приймання - передачі виконаних робіт склала 9792 грн. з яких частка відповідача складає 3672 грн., яку він просить стягнути на його користь. Позивач наголосив, що він утримує двох малолітніх дітей. Належним йому майном розпоряджається на власний розсуд. Тому в цілях поповнення бюджету, з дотриманням вимог законодавства уклав договір найму житлового приміщення № б/н від 01.03.11р року, та в однієї з кімнат двокімнатної квартири мешкала громадянка ОСОБА_5, котру відповідач хуліганськими діями, у тому числі з порчею майна, змусив 30.04.11р. з'їхати з квартири та шукати нове житло, та вона зверталась до правоохоронних органів. Таким чином, ОСОБА_5 мешкала у березні та квітні 2011 року, а також у вересні та жовтні 2011 року, тобто чотири місяця мешкали квартиранти. Щомісячна сплата за користування майном складала 300 грн.00 коп. З дотриманням вимог Наказу Мінфіну України 07.11.11р. №1395 позивач задекларував ці доходи (1800 грн.) та сплатив до державного бюджету податки. Позивач наголосив, що вважає, що відповідач протидіяв отриманню доходу позивачем, та внаслідок таких дій відповідача позивач недоотримав платню за двадцять сім місяців, що складає 8100 грн., яку він просить стягнути з відповідача на його користь. Також позивач зазначив, що ОСОБА_1 є спадкоємцем діда за заповітом, прийняв спадщину і був вимушений відбиватися до рішення суду від нападів, погроз та вандалізму відповідача, який цинічно прикривається посвідченням інваліда. Самому сплачувати до і після судового рішення 2009 р. усі витрати по утриманню майна, нести витрати пов'язані з захистом, виправдовуватися перед жінкою за затрачені на процес кошти, - ті кошти які міг би тратити на малолітніх синів і тому позивач просить суд відчути та зрозуміти душевний уражений стан молодого батька, який від докори відриває від сім'ї крохи для порятунку майбутнього житла дитини, і тому враховуючи обставин справи, цинізму та віроломства відповідача, які він проявив при слухання справи та при оформлення права на спадщину та утримання її, позивач вважає що йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 1200 грн. та просить стягнути з відповідача.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 42192 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що вона є дружиною ОСОБА_1, у неї дві малолітні дитини, які потребують з кожним роком додаткових витрат. Гроші на невідкладний ремонт квартири (сусідів вже затоплювало, могло ще затопити), інші платежі і витрати по справі, які наводив у позовної заяві позивач, відривалися від сімейного бюджету. На сам перед, витрачалися спільні гроші, які були подаровані на весілля. Також в наслідок протиправних дій ОСОБА_2 було втрачено доход. Між тим, після довготривалих досліджень, 19.06.14 р. та 20.06.14 р. ОСОБА_3 були отримані медичні висновки, відповідно до яких незадовільний стан здоров'я дітей на пряму пов'язаний з відсутністю додаткового дієтичного споживання харчів. Діти ходять у дитячий садок отримують нормальну добову норму споживання; педіатр раніш неодноразово нагадував про необхідність додаткового дієтичного харчування, але грошей не було, - гроші витрачалися на недбалість та цинізм ОСОБА_2 або не отримувалися в наслідок таких. Третя особа зазначила, що відповідно до висновку фахівця економіста на ОСОБА_2 витрачалися в 2008р.-10,39%, 2009р.-28,01%, 2010р.-56,18%, 2011р.- 58,93%, 2012р.-12,62%, 2013р.- 39,13 процентів від звичайної споживчої норми дитини у віці від 1 до 6 років, а дієтичне харчування складає в залежності від особистих потреб дитини 10-20%. Третя особа також вказала, що лікар загальної практики-сімейної медицини, завідувач кафедри сімейної медицини, народної та нетрадиційної медицини, санології, доктор медичних наук, професор С.П. Шкляр дійшов висновку, що відсутність у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, передбаченого для таких дітей збільшення, порівняно з фізіологічними нормами, на 10- 20% енергетичної цінності харчового раціону можна вважати причиною порушень у стані здоров'я, а невідкладними заходами, з метою уникнення хронічних захворювань та патології, є, як мінімум, дворазове санаторне лікування з клінічним моніторингом його ефективності. Такого ж висновку дійшла кафедра і відносно ОСОБА_8. В погіршенні стану здоров'я синів і неможливості поліпшення здоров'я в наслідок відсутності додаткових грошей витрачених на відповідача, ОСОБА_3 вважає винуватим ОСОБА_2 Для виконання рекомендацій медичних робітників необхідно сплатити - 42192 грн.00 коп., які ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача по справі на її користь. Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_2 неодноразово віднімав шляхом зловживання правом, підлога та іншими протиправними діями (залякування наймачів квартири) майно яке належало сім'ї; тепер третя особа як мати повинна усвідомлювати, що він спричинив шкоду здоров'ю її дітей. Спричинену моральну шкоду третя особа оцінує в 10000 грн., які просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_9, яка діяла на підставі угоди та ордеру, заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що позивачем не надано розрахунку комунальних послуг на кожний вид послуг з привязкою до площі квартири або кількості зареєстрованих осіб, а отже не можливо визначити чи сплачені всі комунальні послуги у повному обсязі, чи сплачувались вони вибірково. Також просила застосувати строк позовної давності щодо стягнення суми комунальних платежів та інших витрат. Щодо витрат на ремонт квартири, представник відповідача наголосила, що суду не надано доказів про необхідність проведення ремонту. Наданий витяг ДП МОУ «Харківського проектного інституту» надає рекомендації щодо проведення ремонтних робіт, а договір від 02.12.2009 року позивача з ТОВ «Зодчий - Л» містить перелік необхідних робіт та їх вартість, та не свідчить про їх проведення та їх оплату. Крім того, позивачем не надано доказів про сповіщення відповідача про необхідність виконання ремонту, про узгодженість цін та виконавця робіт. Також, представник відповідача зазначила, що спірна квартира належить сторонам по справі на праві спільної власності, порядок використання квартири між сторонами не узгоджений, і тому позивач не мав права впускати до квартири квартирантів без згоди відповідача, а пустивши квартирантів він тим самим чинив перешкоди відповідачу у користуванні квартирою. Щодо вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди представник позивача просила відмовити у їх задоволенні внаслідок їх безпідставності та відсутності вини відповідача по справі. Вимоги по оплаті відповідачем санаторно-курортного лікування дітей позивача та 3-ї особи також є необґрунтованим, оскільки відсутній зв'язок між діями відповідача та недостатнім харчуванням дітей, а висновок фахівця сімейної медицини Шкляр не є належним доказом по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та в повному обсязі підтримав пояснення свого представника.

По справі були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначила, що вона є матір'ю позивач по справі. По суті справи вказала, що спірну квартиру позивач отримав у спадщину, у дуже поганому стані, і тому син вимушений був робити ремонт та оплачувати комунальні послуги. Другий відповідач ніколи не сплачував за квартиру, не робив ремонт, а тільки утворював перешкоди у її користуванні. Внаслідок таких дій відповідача позивач не мав можливість забезпечити належне харчування своїх дітей, внаслідок чого вони стали хворіти. Всі ці обставини наносять психічну травму родині позивача.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні вказала, що вона є дружиною відповідача по справі. Квартира АДРЕСА_1 у розмірі 3/8 частини належить її чоловіку. Позивач та його родини ніколи не надавали можливість користуватись квартирою, пускали квартирантів без відома відповідача. Свідок зазначила, що вони не сплачували за квартиру, оскільки не мали можливості внаслідок протиправних дій позивачів, користуватися нею.

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що на підставі рішення судової колегії судової палати з цивільних справі Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2009 року ОСОБА_2 належить на праві власності 3/8 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_12 - 5/8 частини квартири.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін квартира перебуває у спільній частковій власності, відкритий один особистий рахунок, та сторони не встановлювали порядок користування квартирою.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Відповідно наданих квитанцій позивачем було сплачено за період з 04.11.2008 року по 31.08.2013 року - 15200 грн. 17 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Таким чином, відповідач, будучи власником квартири, зобов'язаний її утримувати, у тому числі сплачувати за комунальні послуги.

Суд приймає до уваги надані квитанції позивачем, розрахунку та роздруківку квитанцій комунальних служб, які свідчать по належну сплату по комунальним послугам

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості були заявлені позивачем з 02.04.2008 року по 06.12.2010 року та з 10.01.2011 року по 14.08.2013 року.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Даний спір не відноситься до окремих видів вимог до яких законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, відповідно до ст. 258 ЦК України. Також позивачем не надавалася заява про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Станом до 02.10.2010 року, строк позовної давності вимоги про стягнення заборгованості по комунальним платежам за період з 02.04.08 р. по 02.10.10 року - сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні зазначеної частини позовної вимоги.

Таким чином, суд стягує з відповідача заборгованість, яка утворилася за період з 02.10.2010 по 14.08.2013 року у сумі 2872 грн. 09 коп., що складає 3/8 частини від загальної заборгованості за стягуємий період за відрахуванням періоду з 06.12.2010 р. по 10.01.2011 року (в межах заявлених позовних вимог), в межах заявлених позовних вимог та 450 грн., тобто суми за березень, квітень 2011 року та вересень, жовтень 2011 року, коли у квартирі мешкали квартиранти, сплачували орендну плату у розмірі 300 грн., про що не заперечує вказує позивач по справі, та не заперечує відповідач.

Також підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення у порядку ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох процентів річних, виходячи з наступного:

Згідно ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав зобов'язання по сплаті комунальних послуг і тому, як зазначено вище, має право на звернення до відповідача з вимогою про повернення заборгованості, а оскільки відповідач порушив свої зобов'язання по сплаті за комунальні послуги, він повинен нести відповідальність перед позивачем, передбачену ст.. 625 ЦК України.

Таким чином підлягають стягненню суму у розмірі 176 грн. 12 коп. - інфляційні витрати та три процента річних у сумі 205 грн. 04 коп. за період 02.10.2010 по 14.08.2013 року.

Щодо вимог про стягнення вартості економічних досліджень № 36 від 18.09.2013 року та № 40 від 06.06.2014 року, проведених експертом Скляр О. В., суд зазначає, що відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не заявлялось клопотання про проведення експертизи у суді, а крім того, підрахунок вартості сплачених комунальних платежів за наявними квитанціями по сплаті та підрахунок сум, відповідно до ст.. 625 ЦК України, не потребує спеціальних знань.

Відповідно до ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю

Також позивачем ОСОБА_1 було заявлено про стягнення з відповідача суми упущеної вигоди. Суд зазначає, що упущеною вигодою згідно з п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Позивач у своїх вимогах посилається на те, що внаслідок утворенням перешкод з боку відповідача у здачі квартири в найм, але при цьому позивач не погоджував ні строки здачі, ні ціну здачі квартири. Крім того, без визначення порядку користування квартирою та без згоди відповідача, позивач не мав право одноособово здавати квартиру у найм, тому і відсутні підстави для стягнення упущеної вигоди.

Вимоги позивача про стягнення коштів в розмірі 3672 грн. для необхідного утримання частки майна відповідача, суд зазначає наступне: як вже встановлено, позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належать частини квартири АДРЕСА_1. Зі змісту ст.. 358 ЦК України учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню та розпорядженню спільною річчю. Як встановлено у судовому засіданні такої угоди між сторонами не досягнуто. Позивач посилається на витяг з висновку фахівця «Харківського проектного (науково-дослідного) інституту» № 458/9 від 28.10.2009 року, згідно якого рекомендовано власникам спірної квартири забезпечити заміну та ремонт сантехнічного та електричного обладнання, пристроїв системи опалення, віконних та дверних прорізів. Таким чином, позивач не надав належних доказів про необхідність проведення ремонтних робіт, про узгодженість обсягу проведення ремонтних робіт з відповідачем по справі, про ціну ремонтних робіт, і тому суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог в цієї частині.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди. Позивач, як на обґрунтованість своїх вимог посилається на ст.. 1167 ЦК України та на дії відповідача, які виразилися у тому, що позивач є спадкоємцем діда за заповітом, прийняв спадщину і був вимушений відбиватися до рішення суду від нападів, погроз та вандалізму відповідача, який цинічно прикривався посвідченням інваліда, не сплачував комунальні послуги, не піклується за своє майно, а кошти, витрачені позивачем на утримання майна не увійшли до сімейного бюджету та негативно сказалися на відношеннях у родині, на неповне харчування дітей позивача. Позивачем не надано доказів вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення 42192 грн. для виконання рекомендацій медичних робітників по оздоровленню дітей ОСОБА_3 задоволенню не підлягають. ОСОБА_3 були надані два висновку фахівця з загальної практики - сімейної медицини від 19.06.14 р. та 20.06.14 р., відповідно до яких незадовільний стан здоров'я дітей на пряму пов'язаний з відсутністю додаткового дієтичного споживання харчів, яке не отримують діти внаслідок витрачання коштів батьків на судові тяжби, спровокованих відповідачем по справі та на оплату комунальних послуг та утримання спірної квартири. Суд зазначає, що ОСОБА_1 не наданні, відповідно до ст.. 60 ЦПК України, докази про те, що недостатність харчування дітей ОСОБА_1 знаходиться у взаємодії з розглядом вказаної справи, та з оплатою комунальних послуг, та витрат на утримання майна

Відповідно до ст.. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Враховуючи зазначене, посилання ОСОБА_3 на недостатність витрат на власних дітей не знаходиться у причинному зв'язку з оплатою комунальних послу та витратами, пов'язаними з утриманням квартири та з особою відповідача.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_3 не доведена вина відповідача у розумінні ст.. 1167 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3024 грн. Як обґрунтування заявлених вимоги позивач посилається на довіреність між ОСОБА_1 та приватним юридичним підприємством «НАРТ» яка видана на підставі усного договору доручення та квитанції від 19.08.2011 року про оплату ПЮП «НАРТ» за представлення інтересів по справі № 2-2966/11. Як вбачається з матеріалів справи зазначена цивільна справа була предметом розгляду у Московському районному суді м. Харкова (а.с.160), де був іншій предмет спору. Також, суд зазначає, що у судовому засіданні у Фрунзенському районному суді м. Харкова представник ОСОБА_1 - ОСОБА_14 також діяв на підставі нотаріально посвідчених довіреностей від 14 квітня 2014 року та 19 серпня 2014 року (а.с. 133 т. 1 та а.с. 6 том 2), що не може бути прирівнено до витрат на правову допомогу.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону Украхїни «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до матеріалів справи відповідач по справі ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи загального захворювання, в зв*язку з чим відповідач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 203, 224 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу по сплаченим комунальним послугам у розмірі 2872 (дві тисячі вісімсот двадцять дві) грн. 09 коп.; суму у розмірі 176 грн 12 коп - інфляційні витрати та три процента річних у сумі 205 грн 04 коп.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ -