Справа № 727/5356/14-ц
Провадження № 2/727/7/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді Волошина С.О.

при секретарі Кушнірюк Ю.Г.

з участю: прокурора Романюка В.І.

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, третя особа на стороні відповідача без самостійний вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки в комунальну власність, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до відповідачів Чернівецької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, третя особа на стороні відповідача без самостійний вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення 34 сесії Чернівецької міської ради № 740 від 27.11.2008 р. про передачу безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0677 га по АДРЕСА_2, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 365156 від 25.02.2009 р. та повернення земельної ділянки площею 0,0677 га в комунальну власність.

Позивач посилалася на те, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_1 і є землекористувачем земельної ділянки, закріпленої за вказаним будинком рішенням Чернівецького міського виконавчого комітету № 698 від 04.08.1953.

У 2000 році Чернівецьким КОБТІ виготовлено Державний акт на право приватної власності та постійного користування на земельні ділянки з розподілом по АДРЕСА_1. При цьому розподіл меж земельної ділянки був погоджений усіма співвласниками житлового будинку, окрім неї, у зв'язку з чим вирішення вказаного питання виносилось на засідання погоджувальної комісії з питань суміжного землекористування, якою прийнято рішення погодити розроблену ЧКОБТІ технічну документацією щодо розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1, а спірне питання винести на розгляд виконавчого комітету Чернівецької міської ради та зобов'язати інженера відобразити межі земельної ділянки в натурі на місцевості.

За результатами розгляду питання щодо розподілу меж земельних ділянок по АДРЕСА_1, рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 624/16 від 22.08.2000 р. ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 передано у власність та надано у постійне користування земельні ділянки площею 0,0924 га по АДРЕСА_1, а земельну ділянку площею 0,0687 га залишено за Чернівецькою міською радою.

Відповідно до плану встановлення меж ділянки № 20-5901 по АДРЕСА_1 за її квартирою закріплено земельну ділянку 0,0105 га.

Однак, використовувати і приватизувати закріплену за нею земельну ділянку вона не має можливості, оскільки співвласники сусіднього житлового будинку АДРЕСА_2 її незаконно приватизували.

При приватизації земельної ділянки ОСОБА_6 та її співмешканець розбили бетонний бордюр, спилили стовпчики і перенеси сітку, які були встановлені ще в 1953 році.

Так, рішенням 34 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради № 740 від 27.11.2008 р. передано безоплатно у спільну сумісну власність ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 земельну ділянку площею 0,0677 га по АДРЕСА_2 і 25.02.2009 р. видано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

З даним рішенням органу місцевого самоврядування вона не погоджується та вважає таким, що підлягає скасуванню, а державний акт, виданий на його підставі, недійсним, виходячи з наступного:

Житловий будинок АДРЕСА_2 складається з трьох квартир, а отже, відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 р., належить до багатоквартирного житлового будинку.

Порядок приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку земельної ділянки визначено ст. 42 ЗК України.

Зокрема, частина друга вказаної статті передбачає, що земельна ділянка багатоквартирного жилого будинку може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання є юридичною особою, яка створюється відповідно до закону, має печатку із своїм найменуванням та інші необхідні реквізити, а також розрахункові рахунки в установах банку.

Проте співвласники будинку № 51 не утворювали об'єднання власників і до Чернівецької міської ради про приватизацію земельної ділянки звернулися із заявами жителі квартири № 3 ОСОБА_7, ОСОБА_19, жителі квартири № 1 ОСОБА_5, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та жителі квартири № 2 ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, а не об єднання власників.

Тому, на думку позивача, приватизація земельної ділянки по АДРЕСА_2 відбулася з порушенням ст. 42 ЗК України.

При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 межі земельної ділянки не погоджувались з нею, ОСОБА_23 та ОСОБА_24, як суміжними землекористувачами, що є порушенням ст. 198 ЗК України.

Крім того, згідно рішення сесії Чернівецької міської ради земельна ділянка співвласникам будинку АДРЕСА_2 надавалась за матеріалами інвентаризації земель, тобто за фактичним користуванням.

Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, Чернівецька міська рада порушила ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Рішення сесії міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення не надавалося, а відповідно, останній не розроблявся та не затверджувався.

Рішення сесії міської ради прийнято з порушенням ст.ст. 42, 118, 116 ЗК України, а тому підлягає визнанню його незаконним та скасуванню.

Згідно приписів ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Одними із способів захисту прав на земельні ділянки відповідно до ст. 152 ЗК України є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На думку позивача, у співвласників будинку АДРЕСА_2 відсутні правові підстави для набуття права власності на спірну земельну ділянку, державний акт від 25.02.2009 р. виданий на підставі оскаржуваного рішення, тому підлягає визнанню недійсним.

На підставі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України, на вимогу власника або іншої особи визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право позовна давність не поширюється.

Однак, відповідно до ч.2 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 р. п. 4 ч.1 ст. 268 ЦК України було виключено.

Прикінцевими та перехідними положеннями даного Закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» офіційно опублікований в газеті «Голос України» № 6 від 14.01.2012 р.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Таким чином, строки звернення до суду за захистом її прав не пропущені.

Просила скасувати рішення 34 сесії Чернівецької міської ради № 740 від 27.11.2008 р. про передачу безоплатно у спільну сумісну власність ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 земельної ділянки площею 0,0677 га по АДРЕСА_2; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 365156 від 25.02.2009 р. та повернути земельну ділянку площею 0,0677 га до комунальної власності Чернівецької міської ради для розпорядження даною земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві і просила позов задовольнити.

Прокурор Романюк В.І. в судовому засіданні, пояснив, що не зважаючи на вступ прокуратурою міста Чернівці у справу на захист прав та інтересів ОСОБА_1, необхідно виходити з того, що органи прокуратури України діють у відповідності до Конституції та законів України, дотримуючись принципу верховенства права та рівності громадян перед законом, у зв'язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1, які не підтвердженні об'єктивними доказами, не можуть бути підтриманні.

Зокрема, 20.08.2014 р. прокуратура м. Чернівці вступила у вказану справу на захист прав та законних інтересів ОСОБА_1

З метою повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, прокуратура м. Чернівці звернулася з запитами про надання інформації та копій відповідних документів, що стосуються предмету спору до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Чернівецького обласного бюро технічної інвентаризації, а також Державного архіву Чернівецької області.

Разом з тим, доказів, визначених главою 5 ЦПК України, які б підтверджували позовні вимоги ОСОБА_1 - не встановлено.

Під час розгляду справи встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній державний акт на право власності чи постійного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим, будь-які посилання на порушення її права власності на спірну земельну ділянку є необґрунтованими та суперечать вимогам ст.ст. 116, 118, 125, 126 ЗК України.

Відповідно до ст.198 ЗК України межі земельної ділянки погоджуються лише з суміжними власниками та користувачами, у зв'язку з чим, при виготовленні документації із землеустрою в АДРЕСА_2 погодження меж з ОСОБА_1 не здійснювалось - за відсутністю у останньої правоустановчих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Відповідно ч. 3 ст. 42 та ч. 2 ст. 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку, які самостійно визначають порядок їх використання, у зв'язку з чим, надання земельної ділянки по АДРЕСА_2 у спільну сумісну власність мешканців будинку за вказаною адресою без створення ОСББ - не порушує вимог чинного законодавства.

У відповідності до ст. 79-1 ЗК України, п.2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 р., відведення земельної ділянки в АДРЕСА_2 відбулося в порядку затвердження технічної документації із землеустрою, без виготовлення проекту відведення, у зв'язку з тим, що зміна цільового призначення не проводилась, спірна земельна ділянка вже була закріплена за будинковолодінням, а її межі були встановлені в натурі (на місцевості) ще у 1954 році.

Представник Чернівецької міської ради Баланецький О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на письмові заперечення (Т.1 а.с. 107-109).

Зокрема, позивач не вправі оскаржувати питання передачі землі для обслуговування сусіднього будинку, оскільки Класифікацією видів цільового призначення земель, яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 р. № 548, не передбачено такого виду цільового призначення землі як для обслуговування квартири, а відтак вона взагалі не може претендувати на отримання землі, одноособово, як власник квартири.

Співвласники будинку № 51 при оформленні права власності на квартири, в силу Закону набули права користування земельною ділянкою розміром 1461,5 м.кв. і враховуючи виключну компетенцію органів місцевого самоврядування по передачі землі (п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»), а також вимоги статей 125, 126 ЗК (документи які посвідчують право на землю; право на землю виникає з моменту державної реєстрації), право на землю повинно було реалізоване шляхом прийняття позитивного рішення міської ради.

Так, представник відповідача стверджував, що рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 378 від 14.04.1954 р. за буд. № 51 закріплено земельну ділянку значно більшу ніж та, яка була закріплена рішенням виконкому в послідуючому. Співвласниками будинку оформлене право спільної сумісної власності на земельну ділянку для обслуговування будинку площею 0,0677 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №365156 від 25.02.2009 р.), що є значно меншою за попередньо закріплену: 0,14615га-0,0677га=0,07845 га - різниця.

Тоді як земельна ділянка, на якій знаходиться буд. № 53, не закріплена відповідним рішенням взагалі. Підтвердження на право користування земельної ділянки відсутнє.

Схематичний план, на який посилається ОСОБА_1, міг бути складеним ОБТІ на замовлення мешканців будинку № 53, без посилання на рішення міської ради про закріплення земельної ділянки за будинком.

Від представника міської ради також надійшла письмова заява з клопотанням продовжувати розгляд справи без їх участі (Т.2 а.с. 43).

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на письмові заперечення.

Зокрема, ОСОБА_1 не є користувачем спірної або суміжної земельної ділянки, її право на користування не підтверджене відповідним документом, зареєстрованим ( ст. 331 ЦК України) в державному реєстрі.

Інвентаризацією земель 1954 р. за буд. № 51 було закріплено 0,014 га, тоді як в спільну сумісну власність, перейшло лише 0,0677 га, тобто менше ніж було в користуванні, а тому звинувачення позивача щодо захвату земельної ділянки є необґрунтованим (абсурдним).

Громадяни не створювали ОСББ і отримали земельну ділянку у власність в порядку ст. 89 ч.2 ЗК України.

Крім того, частиною 2 статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Зазначена норма щодо земельних ділянок, як об'єктів нерухомості, кореспондується зі статтею 125 ЗК України.

Так, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 378 від 14.04.1954 р. визначено норму користування земельною ділянкою за будинком АДРЕСА_2 в розмірі 1461,5 кв.м., що підтверджується схематичним планом земельної ділянки.

Співвласники будинку АДРЕСА_2, будучи власниками приватизованих квартир у цьому будинку, скористалися своїм правом на приватизацію земельної ділянки, що закріплена за зазначеним вище будинком.

Чернівецька міська рада у свою чергу зважаючи на повноваження, передбачені п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12 ЗК України, прийняла рішення щодо надання у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЗК України, порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Аналізуючи вказані норми, беручи до уваги викладені обставини, слід дійти висновку, що станом на день прийняття оскаржуваного рішення, порядок використання земельної ділянки площею 0,0677 га на АДРЕСА_2 вправі були встановлювати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Відповідно до норм земельного кодексу, які діяли на день прийняття оскаржуваного рішення, використання землі в Україні, передбачалось на умовах: 1. приватної власності; 2. постійного користування; 3. користування на договірних засадах (оренда, суперфіцій, емфітевзис, сервітут, та ін.).

Як вбачається із заяв власників квартир будинку № 51 від 09.09.2005 р., 04.10.2005 р., 28.04.2005 р. вони висловили своє бажання використовувати земельну ділянку АДРЕСА_2 на правах спільної сумісної власності.

Відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку (Т.1 а.с. 239-240).

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і підтримав пояснення надані представником ОСОБА_2 Також доповнив, що є документ, яким закріплено за буд. № 51 земельну ділянку, площею 14 соток, тоді як за буд. №53 земельна ділянка взагалі не закріплювалася. ОСОБА_1 не має документів на землю і взагалі проживає АДРЕСА_3.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність.

Представники відділу у справах дітей Чернівецької міської ради Сабадаш Г.Г. і Никитенко І.Л. просили розглянути справу без їх участі та врахувати інтереси дітей при прийнятті рішення (Т.1 а.с. 236, Т.2 а.с. 1).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і в його задоволенні необхідно відмовити, з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що Рішенням виконкому Чернівецької міської Ради депутатів трудящих № 378 від 14.04.1954 р., затверджено представлені бюро технічної інвентаризації матеріали обміру земель будівельного кварталу № 354 та зареєстровано за землекористувачами земельні площі в тимчасовому користуванні згідно додатку. Зокрема, по АДРЕСА_2 - 14615 кв. метрів, що підтверджується копією рішення (Т.2 а.с. 27).

При цьому, в зазначеному Рішенні наведено перелік домоволодінь по вул. Чапаєва, за якими закріплено земельні площі, зокрема №№ «55», «51», «49», «42», «45», «43» … і т.д., серед яких відсутнє домоволодіння № «53».

В період часу з 28.04.2005 р. по 04.10.2005 р., власники квартир в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 звернулися до відповідного органу місцевого самоврядування - Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради з клопотанням про одержання безоплатно у власність земельної ділянки у спільну сумісну власність для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (Т.1 а.с. 8-10).

Відповідно до ст. 116 ч. 3 п. «в» ЗК України, «3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: … в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом».

У відповідності до ст. 118 ч. 6-9 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

9. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ст. 19 Конституції України, «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Рішенням 34 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради № 740 від 27.11.2008 р. передано безоплатно у спільну сумісну власність ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 земельну ділянку площею 0,0677 га по АДРЕСА_2 (Т.1 а.с. 14-19).

25.02.2009 р. ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 видано Державний акт серії ЯЕ № 365156 від 25.02.2009 р. на право власності на земельну ділянку, площею 0,0677 га по АДРЕСА_2 (Т.1 а.с. 13).

Таким чином, по справі доведена належними та допустимими (зазначеними вище) доказами та обставина, що співвласники будинку АДРЕСА_2 оформили право спільної сумісної власності на земельну ділянку для обслуговування будинку площею 0,0677 га, яка є значно меншою (0,14615 га -0,0677 га = 0,07845 га) за попередньо закріплену Рішенням виконкому Чернівецької міської Ради депутатів трудящих № 378 від 14.04.1954 р. за будинковолодінням № 51 земельну ділянку.

Разом з тим, в судовому засіданні не знайшло свого об'єктивного підтвердження посилання позивача ОСОБА_1 на нібито існуюче Рішення Чернівецького міського виконавчого комітету № 698 від 04.08.1953 р., згідно якого за будинком АДРЕСА_1 також було закріплено земельну ділянку і на цих підставах вона, як власник квартири АДРЕСА_1, є землекористувачем земельної ділянки, закріпленої за вказаним будинком.

Зокрема, позивач не представила суду оригінал або копію такого Рішення, а представлені ОСОБА_1 копії викопіровки на будівельний квартал № 354, ділянки АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 11) і плану встановлених меж ділянки № 20-5901 «АДРЕСА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18» від 07.02.2000 р. (Т.1 а.с. 87) не містять посилань на відповідні Рішення органів місцевого самоврядування, якими такі межі були би затвердженні або погоджені.

Крім того, план встановлених меж ділянки № 20-5901 «АДРЕСА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18» від 07.02.2000 р. (Т.1 а.с. 87) вказує на виготовлення проекту плану відведення окремих земельних ділянок навколо будинку АДРЕСА_1, окремим громадянам - ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, що також вказує на відсутність Рішення органу місцевого самоврядування про закріплення в цілому за домоволодінням № 53 земельної площі.

Згідно довідки Державного архіву Чернівецької області № 92 від 03.02.2015 р., в документах архівного фонду Виконавчого комітету Чернівецької міської Ради депутатів та трудящих в рішенні № 698 від 04 серпня 1953 року «Про наслідки обміру земель будівельного кварталу № 120» відомостей про закріплення земельної ділянки за будинком АДРЕСА_1 не виявлено (Т.2 а.с. 44-45).

У відповідності до вимог ст. 123 ЗК України, «1. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

2. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Однак, в силу того, що обміри земель навколо будинку АДРЕСА_1 під час інвентаризації 1950-х років не проводилися і позивач, після набуття права власності на квартиру у вказаному будинку, не набула права користування земельною ділянкою, яка була б визначена межами у встановленому законом порядку, на думку суду, ОСОБА_1 є неналежними позивачем по вимогах щодо скасування рішення міської ради і державного акту на земельну ділянку, оскільки не є власником або землекористувачем земельної ділянки, яка би межувала із земельною ділянкою відповідачів, а ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не можуть бути відповідачами за цими вимогами позивача.

У відповідності до ст. 15 ЦК України, «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства».

Отже, позивач ОСОБА_1 не послалася на докази, які б обґрунтовували підстави звернення з позовом (порушення охоронюваних прав) щодо оспорювання рішення 34 сесії Чернівецької міської ради № 740 від 27.11.2008 р. про передачу безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0677 га по АДРЕСА_2 та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 365156 від 25.02.2009 р.

Згідно ст. 59 ЦПК України, «2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування».

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, «1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. … 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях».

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Висновок суду ґрунтується на поясненнях сторін та всіх наявних у справі письмових матеріалах в сукупності, які були досліджені в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка.

Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, третя особа на стороні відповідача без самостійний вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про передачу безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0677 га по АДРЕСА_2, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 365156 від 25.02.2009 р. та повернення земельної ділянки площею 0,0677 га в комунальну власність, - відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 15 ЦК України, ст.ст. 116, 118, 123 ЗК України, ст.ст. 3, 10, 15, 58-61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, третя особа на стороні відповідача без самостійний вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про передачу безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0677 га по АДРЕСА_2, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 365156 від 25.02.2009 р. та повернення земельної ділянки площею 0,0677 га в комунальну власність, - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ : С.О.Волошин