У х в а л а

9 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Закропивного О.В., Кузнєцова В.О., Лесько А.О., Червинської М.Є.,
розглянувши заяву ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'ю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання майна об'єктом спільної сумісної власності; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посилаючись на те, що впродовж останніх сімнадцяти років вона проживала разом із батьком відповідачів - ОСОБА_5, з яким вела спільне господарство та спільний бюджет. За час спільного проживання з ОСОБА_5 у 2005 році вони придбали автомобіль марки «Ford Transit» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, будівлю складу-піднавісу, розташовану по АДРЕСА_1, а також поліпшили будинок, в якому проживали, розташований по АДРЕСА_2, провівши його реконструкцію, здійснивши в ньому капітальний ремонт, що призвело до істотного збільшення його вартості. Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємці останнього заперечують факт її проживання з ним однією сім'єю та її право на набуте за час спільного проживання майно. ОСОБА_3 просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю без шлюбу з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати спільним сумісним майном: житловий будинок по АДРЕСА_2, автомобіль марки «Ford Transit» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, будівлю складу-піднавісу, розташовану по АДРЕСА_1, а також понесені нею судові витрати.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, у якому зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті свого брата - ОСОБА_5, зі спливом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, набув право на спадкове майно, яке належало його померлому братові, у тому числі автомобіль марки «Ford Transit» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Посилаючись на те, що вказаним автомобілем незаконно заволоділа ОСОБА_3, він просив суд зобов'язати останню передати йому спірний автомобіль.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 6 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду Житомирської області від 2 квітня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 Визнано автомобіль марки «Ford Transit» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 У задоволенні решти позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1, подана представником, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема положень ч. 2 ст. 3, ст. 60, ст. 74 СК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, заявник наводить постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, прийняту при розгляді заяви про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року (із подальшими змінами) № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалених як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції у цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V. Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним.

Таким чином, на зазначену постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року не може здійснюватися посилання, як на підтвердження підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Із доданого до заяви судового рішення касаційної інстанції від 4 липня 2012 року випливає різне визначення предмета регулювання правових норм, різні підстава та зміст позовних вимог й різні фактичні обставини у порівнянні із ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, про перегляд якої подано заяву, а тому у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 355, 360 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'ю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання майна об'єктом спільної сумісної власності; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння до провадження Верховного Суду України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:О.В. Закропивний
В.О. Кузнєцов
А.О. Лесько
М.Є. Червинська