СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелодія металу», ОСОБА_4 про визнання звільнення незаконним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 12.12.2014 позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що всупереч п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач не викладає обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги - незаконне звільнення. Є незрозумілим на які підстави останній посилається, висуваючи таку вимогу. Що саме порушив відповідач, видаючи такий наказ. Чим позивач обґрунтовує вимогу зміни дати звільнення, останній також не мотивує в позові, як і вимогу зобов`язати відповідача внести в трудову книжку позивача запис про прийом його на роботу на певну посаду, час прийому також не зазначено і підстави цього. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, взагалі не зазначено, в чому вона полягає і із чого виходив позивач, зазначаючи саме таку суму ймовірно спричиненої йому моральної шкоди. На це звертає увагу і пленум Верховного суду України в пункті 4 Постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Також, всупереч п. 6 ч. 2 ст.119 ЦПК України позивач при викладі обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги не зазначав доказів на їх підтвердження або не наводив підстав для звільнення від їх доказування. Зокрема, без посилання на відповідні докази позивач стверджує про те, що він 03.09.2014 року отримав лист із повідомленням про своє звільнення, про те, що він заробітну плату з січня 2014 року не отримував тощо. При цьому суд звертав увагу позивача на імперативні вимоги положень КЗпП України, згідно яким виключно протягом одного місяця з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки на основі статей 232 та 235 КЗпП, незаконно звільнений працівник має право звернутися до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. У разі пропуску цього строку з поважних причин, суд може ці строки поновити (стаття 234 КЗпП). Як вбачалося з позовної заяви позивач стверджував про те, що він отримав копію наказу про своє звільнення 03.09.2014 року, проте до суду звернувся лише 06.12.2014 року (штамп на конверті), при цьому будь-яких причин пропуску строку звернення до суду не наводить взагалі.

28.01.2015 як вбачається із зворотного повідомлення позивач отримав ухвалу суду.

02.02.2015 позивач подав заяву-пояснення, зміст якої дає підстави стверджувати, що останній недоліки своєї позовної заяви не уснув.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.119-121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелодія металу», ОСОБА_4 про визнання звільнення незаконним - визнати неподаною та повернути позивачу.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Роз`яснити позивачеві, що він не позбавлений можливості зноу звернутися до суду із відповідним позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк