АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8685/2015 Головуючий у 1-й інстанції Цокол Л.І.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 рокупозивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив витребувати з незаконного володіння ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» квартиру АДРЕСА_1 в м.Києві та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру.

Позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Мотивував заяву тим, що з боку відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» мало місце протиправне заволодіння належною йому квартирою. При цьому відповідачем було порушено вимоги п.46 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», використано підробні документи та переоформлено квартиру, щодо якої існував арешт органу державної виконавчої служби, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відчуження відповідачем майна буде мати правовими наслідками перехід права власності на іншу особу, яка не є учасником судового провадження, що зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2015 року - заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 в м.Києві, яка зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до вирішення справи по суті. Допущено негайне виконання ухвали.

Не погоджуючись з ухвалою, представник відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Вказує на те, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс», скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулося до Державної реєстраційної служби України та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки.

Крім того, за результатами розгляду заяви про реєстрацію права власності на предмет іпотеки Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві було встановлено законність та обґрунтованість поданої заяви та проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві за ТОВ «Вектор Плюс».

Зазначив, що суд першої інстанції фактично не звертає уваги саме на підставу реєстрації права власності на предмет іпотеки за апелянтом - невиконання позивачем умов Кредитного договору, укладеного 06.09.2004 року, який в свою чергу вже протягом десяти років шляхом обману володів і користувався кредитними коштами.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи заяву частково, суд виходив з того, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру передбачено законом і такий спосіб є співмірним заявленим вимогам, а його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що квартира АДРЕСА_1 в м.Києві є предметом спору, а тому заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами і їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що вимоги позивача про порушення його прав є недоведеними не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції на даному етапі, оскільки ці обставини підлягають з'ясуванню під час розгляду справи по суті.

Твердження апелянта про те, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс», скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулося до Державної реєстраційної служби України та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки, є безпідставними, оскільки позивач звернувся із позовом, в якому вказує, що було порушено вимоги п.46 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» так як він не розписувався у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, в якому був лист відповідача про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Посилання апелянта на те, що висновки суду першої інстанції, зазначені на аркуші першому в абзацах 7-8 і на аркуші 2 абзацах 1-7 ухвали були встановлені внаслідок неповного з'ясування судом обставин справи є ,на думку колегії, безпідставними, оскільки це не висновок суду, а лише виклад обґрунтування вимог ОСОБА_1 як на підставу задоволення його заяви.

Таким чином, посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви - є безпідставні.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2015 року про забезпечення позову - залишити без зміни.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді