АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Лисака І.Н., Перепелюк Л.М.

Секретаря: Кусяка М.Д.

З участю: представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких за довіреностями діє ОСОБА_4, до ОСОБА_7, ОСОБА_5, про визнання права власності на частину житлового будинку, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про поновлення строку позовної давності, про переведення на позивачок прав покупця за договором купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких за довіреностями діє ОСОБА_4, та ОСОБА_5 на рішення Хотинського районного суду від 18 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких за довіреностями діє ОСОБА_4, подали позов до ОСОБА_7 та ОСОБА_5, про визнання права власності на частину житлового будинку, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У листопаді 2014 року доповнили позов вимогами: про поновлення строку позовної давності, про переведення на них прав покупця за договором купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку.

Провадж. №22-ц/794/287/15 Головуючий у першій інстанції Руснак А.І.

Категорія: 2/5 Доповідач: Заводян К.І.

Посилались на такі обставини.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_7 з 20 березня 1990 року по 20 липня 2006 року.

Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після реєстрації шлюбу вони проживали в господарстві батька ОСОБА_7 - ОСОБА_9, по АДРЕСА_1. Зазначене будинковолодіння належало до колишнього колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер.

Рішенням Хотинського районного суду від 08 жовтня 2012 року за ОСОБА_7 було визнано право власності на вказане будинковолодіння.

На підставі рішення суду, 06 листопада 2012 року ОСОБА_7 отримав свідоцтво про право власності на нього.

07 листопада 2012 року ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_5, згідно якого він відчужив останньому ? частку житлового будинку АДРЕСА_1, з належними до нього господарськими спорудами, який зареєстровано в реєстрі за №2890.

Того ж дня ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_5, на іншу ? частку житлового будинку АДРЕСА_1, з належними до нього господарськими спорудами, який зареєстровано в реєстрі за №2892.

Згідно договорів купівлі-продажу, укладених 07 листопада 2012 року та зареєстрованих за №№2890, 2892, ОСОБА_5 став єдиним власником спірного будинковолодіння.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 26 листопада 2013 року рішення Хотинського районного суду від 08 жовтня 2012 року скасовано. За ОСОБА_7 визнано право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1.

При проголошенні судових рішень ОСОБА_1 була відсутня, так як в цей період перебувала на заробітках в Італії. На Україну не могла вчасно повернутись, оскільки захворіла на онкологічну хворобу та в 2008, 2011 році була там прооперована.

ОСОБА_7, скориставшись відсутністю ОСОБА_1, розірвав з нею шлюб та відчужив спірний будинок.

ОСОБА_9, як голові колгоспного двору, ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належало по ? частці спірного будинковолодіння, а тому ОСОБА_7 міг відчужити лише належну йому частку в будинку і тільки у відповідності до ст.362 ЦК України.

ОСОБА_7, як продавець частки у праві спільної часткової власності, зобов'язаний був повідомити ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як співвласників, про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Вона та ОСОБА_2 мали переважне право перед ОСОБА_5 на її купівлю.

Просили суд:

визнати за кожною з них право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1;

визнати недійсними договори купівлі-продажу від 07 листопада 2012 року, які зареєстровані за №№2890, 2892;

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 спірний житловий будинок та зобов'язати ОСОБА_5 звільнити його;

скасувати у реєстрі права власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_5;

поновити строк позовної давності, який пропущений з поважної причини, та перевести на них права і обов'язки покупця.

Рішенням Хотинського районного суду від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких за довіреностями діє ОСОБА_4, задоволено частково

За ОСОБА_1 і ОСОБА_2, за кожною, визнано право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу ОСОБА_10 07 листопада 2012 року, та зареєстровано в реєстрі за № 2890.

Зобов'язано скасувати у реєстрі права власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 подали на рішення Хотинського районного суду апеляційні скарги.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких за довіреностями діє ОСОБА_4, просять скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення їм позовної давності, переведення на них прав та обов'язків покупця, витребування майна з чужого незаконного володіння та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги.

Посилаються на те, що позовну давність вони пропустили з поважних причин.

Правові підстави для позову про визнання права власності на частки в будинку, про перехід на них прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу у них виникло з 26 листопада 2013 року, після скасування апеляційним судом рішення Хотинського районного суду від 8 жовтня 2012 року.

Суд не врахував, що ОСОБА_1 хворіє на онкологічне захворювання, з серпня 2013 року перебуває за межами України, де лікується. ОСОБА_2 також перебуває за межами України.

Не заслуговують на увагу, посилання відповідачів на те, що на даний час ОСОБА_5 на місці спірного будинку побудував новий будинок, який має іншу площу та вартість, а тому немає предмета спору. Такі переобладнання будинку є самочинними і не повинні судом братись до уваги.

ОСОБА_5 не може бути добросовісним набувачем. При укладенні договорів купівлі-продажу спірного будинку йому було відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у ньому.

ОСОБА_5 вважає, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, суд не повно з'ясував обставини справи.

Суд помилково застосував до правовідносин між сторонами правило ч.1 ст.230 ЦК України.

Під час укладення договорів купівлі-продажу частин будинку жодна із сторін не була введена та не вводила в оману іншу сторону. Рішення апеляційного суду Чернівецької області було ухвалено 26 листопада 2013 року, тобто через рік після укладення договорів. На час укладення договорів ОСОБА_7 мав необхідний обсяг цивільних прав на відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна.

Суд в супереч ч.1 ст.316 ЦК України, визнав право власності за позивачами на ? частку нерухомого майна, якого не існує.

Не взяв до уваги, що на місці, де знаходилися спірні будівлі, зараз розташовані інші, самовільно збудовані ним будівлі і споруди, що підтверджується новим технічним паспортом від 18 серпня 2014 року.

Судом визнано за позивачами право власності на ? частку належних йому будівельних матеріалів, оскільки перебудовані будівлі і споруди в експлуатацію не здані.

Крім того, він має право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться домоволодіння.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Колегія судів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід відхилити.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання за кожною з них права власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1, та про визнання недійсним договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного 07 листопада 2012 року, між ОСОБА_7 і ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 2890, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до ст.61 ч.З ЦПК України, обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до групи колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року в цьому господарстві були зареєстровані четверо осіб: ОСОБА_9 як голова двору, ОСОБА_7- син, ОСОБА_1- невістка, ОСОБА_2 - внучка. Кожному із членів двору належало по 1/4 частці спірного будинковолодіння.

У зв'язку з цим рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 26.11.2013 року скасовано рішення Хотинського районного суду від 08.10.2012 року і ухвалено нове рішення, яким за ОСОБА_7 визнано право власності на ? частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями.

В мотивувальній частині вказаного рішення апеляційного суду зазначено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були членами колгоспного двору ОСОБА_9 і, виходячи з рівності часток , їм належало по ? частці майна колгоспного двору.

Відповідно до част.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав за ОСОБА_1 і ОСОБА_2, за кожною, право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_7, маючи право на ? частку будинку і успадкуваши ? частку будинку після смерті батька, став власником ? частки будинку.

В період дії рішення Хотинського районного суду від 08.10.2012 року 07.11.2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали два договори купівлі-продажу по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1, посвідчені приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу ОСОБА_10, та зареєстровані в реєстрі за № 2890 та № 2892 (а.с.6-9).

ОСОБА_7 не мав права власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 і не мав права його відчужувати. Тому рішення суду про визнання недійсним вказаного договору купівлі - продажу ? частки житлового будинку є правильним.

Однак, суд неправильно застосував до правовідносин сторін правило ст.230 ЦК України, оскільки такий позов може бути задоволений лише на вимогу сторони, яка вчинила правочин під впливом обману.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позову про визнання недійсним договору купівлі продажу з підстав обману ОСОБА_5 чи ОСОБА_7 не заявляли.

Відповідно до част.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу ОСОБА_10, та зареєстрований в реєстрі за № 2890 слід визнати недійсним з інших правових підстав - з підстав част.1 ст. 203 ЦК України. Він суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам, оскільки відчужувач порушив право власності позивачів, не маючи права власності на відчужуване майно - ? частку житлового будинку, відчужив її.

У зв'язку з наведеним рішення суду в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі продажу 1/2 частки житлового будинку слід змінити в частині правових підстав.

Не можна погодитися з висновками суду в частинах відмови ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в позовних вимогах про витребування майна з чужого незаконного володіння, про переведення на них прав та обов'язків покупців, як на співвласників у зв'язку з порушенням їх переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності та про поновлення позовної давності у вказаній частині позовних вимог.

Висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог п.3, п.4 част.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення у вказаній частині позовних вимог.

Відмовляючи в позові у вказаній частині позовних вимог, суд виходив з того, що спірний житловий будинок між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не розділений, витребування будинку і зобов'язання ОСОБА_5 звільнити будинок призведе до порушення його права на ? частку будинку.

Позовну давність позивачі пропустили не з поважних причин, оскільки апеляційну скаргу на рішення Хотинського районного суду від 08.10.2012 року подали у вересні 2013 року, а позовну заяву про переведення прав покупців - 24 листопада 2014 року. Тобто, більше одного року їм було відомо про продаж ОСОБА_7 1/2 частки будинку.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як зазначалось вище, ? частка спірного житлового будинку, належна ОСОБА_1 і ОСОБА_2, вибула з їх володіння не з їхньої волі, а у зв'язку з прийняттям неправомірного рішення Хотинським районним судом від 08.10.2012 року, яке у подальшому було скасоване рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 26.11.2013 року. Тому вказана частка житлового будинку з господарськими спорудами підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння ОСОБА_5, якому вона була відчужена, та поверненню власникам ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Норма ч. 5 ст. 267 ЦК припускає можливість визнання судом поважними певних причин пропуску позовної давності, однак не містить переліку таких причин. Виходячи з загальних засад цивільного законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об'єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності.

Можливість захисту порушеного права пов'язується із наявністю в особи поважних причин пропущення строку. Підстави, за якими суд визнає ту чи іншу причину поважною, є різними та можуть стосуватися особистого стану особи (тяжка хвороба, безпорадний стан, неписьменність, перебування позивача або відповідача у тривалому відрядженні, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном), необізнаність особи щодо місця перебування боржника, протиправних дій інших осіб та ін).

Заявляючи позов про поновлення позовної давності, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 посилалися на онкологічне захворювання ОСОБА_1 (а.с.16) і догляд за нею ОСОБА_2, постійне проживання за кордоном та необізнаність про відчуження ОСОБА_7 їх частини житлового будинку.

Колегія суддів вважає, що причини, наведені позивачками, є поважними і строк позовної давності слід поновити.

Відповідач ОСОБА_7 порушив права ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як співвласників на переважне право перед іншими особами на купівлю ? частки будинку, що продавалася.

Відповідно до ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадків продажу з публічних торгів.

У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

З матеріалів справи убачається, що за договором купівлі-продажу, укладеним 01 листопада 2012 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_5, ? частка житлового будинку АДРЕСА_1, з належними до нього спорудами, який зареєстровано в реєстрі за №2892, продана за 25580 гривень (а.с.9). Така ж сума внесена ОСОБА_1 на депозитний рахунок ТУ ДСА у Чернівецькій області (а.с.103).

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про переведення на них прав покупців ? частки житлового будинку АДРЕСА_1, з належними до нього господарськими спорудами, який зареєстровано в реєстрі за №2892, за ціною 25580 гривень підлягають задоволенню.

Доводи ОСОБА_5, викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності рішення суду, перебудови ним житлового будинку, не можуть бути взяті до уваги, оскільки договір купівлі продажу житлового будинку, укладений ним в порушення вимог Цивільного кодексу України, внутрішня перебудова будинку здійснена ним без належного дозволу, витрати на будівельні матеріали та роботи можуть бути відшкодовані йому за позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 або ОСОБА_7

Безпідставними є посилання ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_7 на час укладення договорів купівлі-продажу часток будинку мав необхідний обсяг прав на відчуження належного йому за рішенням суду майна. Відповідно до част.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 слід стягнути витрати на оплату судового збору за розгляд справи у судах першої і апеляційної інстанціях в сумі 1027 грн.60 коп. (511,60+258+258).

Керуючись ст.88, 307. п.п.3, 4 част.1 ст.309 ЦПК України , колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких за довіреностями діє ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду від 18 грудня 2014 року в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу ОСОБА_10, та зареєстрованого в реєстрі за № 2890, змінити в частині правових підстав визнання договору купівлі продажу недійсним, застосувавши част.1 ст. 203 ЦК України замість ч.1 ст.230 ЦК України.

Рішення Хотинського районного суду від 18 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, про переведення на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прав та обов'язків покупців та про поновлення позовної давності скасувати і ухвалити нове рішення.

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2 строк позовної давності за їх позовом про переведення на них прав та обов'язків покупців.

Перевести на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 права та обов'язки покупця 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1, за договором купівлі - продажу від 07 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу ОСОБА_10, та зареєстрованого в реєстрі за № 2892.

Сплатити ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 25580 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень, що внесені на депозит суду ОСОБА_1 та знаходяться на рахунку №0039 територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області код отримувача 26311401, банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, код банку 8561351.

Скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5 звільнити його.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 1027 (одну тисячу двадцять сім) гривень 60 копйок у відшкодування витрат на оплату судового збору.

В решті рішення Хотинського районного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: