№ апеляційного провадження: 22-ц/796/508/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 5 грудня 2014 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів, з посиланням на захист прав споживача.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 5 грудня 2014 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою відповідач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в зв'язку з порушенням суддею норм процесуального права, а саме недотримання правил підсудності.

Зазначив, що до правовідносин, що виникли між сторонами за договором банківського вкладу, не можуть застосовуватися положення Закону України «Про захист прав споживачів», а тому зазначений позов повинен пред'являтися за правилами ч.2 ст. 109 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

В судове засідання не з'явився представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення / а.с.46/, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутність згідно вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; змінити ухвалу; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приймаючи позовну заяву та відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що вона підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Такий висновок суду є вірним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви поданої і оформленої в порядку встановленому цим Кодексом.

Крім того, за правилами цієї ж статті суддя при вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду має перевірити чи підсудна справа цьому суду.

Відповідно до ч.5 ст.110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу (депозиту).

Як убачається з позовної заяви та наданих суду документів, ОСОБА_4 є вкладником за договором банківського вкладу та відповідно споживачем послуг банку.

Отже позивач є споживачем фінансових послуг, що надаються їй банком, а тому на правовідносини, що виникли між сторонами поширюються положення Закону України « Про захист прав споживачів».

Згідно п. 37 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (ст.110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Скориставшись своїм правом вибору, позивач звернулася до Дарницького районного суду м.Києва за місцем свого проживання, в порядку ч.5 ст. 110 ЦПК України.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4, невірно обрала спосіб захисту своїх прав, оскільки виниклі правовідносини не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а сам позивач не є споживачем, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень, наданих п.2 Постанови пленуму Верховного суду України №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 червня 1996 року, оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Згідно з ч.2 ст.1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала Дарницького районного суду м.Києва постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»- відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 5 грудня 2014 року про відкриття провадження у справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: