Справа № 513/557/15-ц
Провадження № 2/513/307/15
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., при секретарі Златіній О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КредексФінанс" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника,
12 травня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявився, від нього надійшла заява, в якій він підтримав позов, просив справу розглянути за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи.
Відповідачу ОСОБА_1 судові повістки надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: с. Ройлянка, вулиця Шевченка, 48, Саратського району Одеської області, але повертались з відміткою, що він за вказаною адресою не проживає (а.с. 99, 203).
Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с. 206).
Згідно частини 4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У звязку з чим, за письмовою згодою представника позивача, згідно до ст.224-225 ЦПК України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».
Позичальник зобов'язаний використати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором; погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтет них платежів, розмір яких встановлений згідно із п.1.2.2 (п.п. 4.1-4.2 Кредитного договору).
Згідно із п.8.1 Кредитного договору, за порушення Позичальником зобовязань в частині несплати чергового ануїтентного платежу в установлений день, Банк має право на прострочену суму основного боргу нараховувати підвищені проценти, а також вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню.
Відповідно до п.п. 10.1 Договору, звернення стягнення на предмет застави здійснюється Банком у випадках невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється або на підставі рішення суду, або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. Звернення стягнення за рішення суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст.1077, ст.1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнтів) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Всупереч вищезазначеним умовам кредитного договору та вимог позивача, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення ( ст. 612 ЦК України).
Згідно до ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Ст.1046 ЦК України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст.1047, 1055 ЦК У України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором
Згідно із ч.ч. 1-2 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення прав кредиторів та реєстрацію обтяжень» , звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Пунктом 4 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення прав кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
ТОВ «КредексФінанс» повідомляло відповідача ОСОБА_1 шляхом надіслання йому повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та необхідність погашення кредитної заборгованості або передачу предмета застави. Однак, як було вище зазначено, дана вимога залишена без відповіді та задоволення.
Таким чином, вимоги ТОВ «КредексФінанс» щодо звернення стягнення на предмет застави на суму заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженівитрати на сплату судового збору в загальній сумі 959,98 гривень ( 243,60 грн. +594,58 грн.+121,80 грн.).
Керуючись ст.ст.3-8, 10, 11, 60, 88, 157, 169, 197, 208, ч.1, 2 ст.209, ст.212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 24-28, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 572, 589, 590, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Саратського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після отримання копії рішення, а відповідачем - протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька