Справа № 646 / 6001 / 14-ц
Провадження № 2 / 646 /73 /2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.15 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.,

при секретарі - Черняк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що 28.12.2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №226/P-07, відповідно до умов якого позивач надав боржнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 77200.00 доларів США строком до 27.12.2012 р. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та Відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки 28.12.2007г., відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку належне їм майно, а саме квартиру, загальною площею 69.20, житловою площею 40.50 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Банк виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, але відповідач взяті на себе зобов»язання не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який судом було задоволено.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці зобов»язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення. Позивач повідомив відповідачів про виселення, однак до цього часу вони не звільнили квартиру. Тому позивач просив виселити відповідачів із спірної квартири із зняттям з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що ОСОБА_2 є тяжко хворою людиною, фактично не пересувається після інсульту, відповідачі проживають у родичів Богодухівському районі, Харківської області, т.я. за становм здоров»я ОСОБА_2 їм зручніше проживати у приватному будинку. Представник позивача просить суд врахувати, що вказана квартира є єдиним житлом відповідачів, які не мають іншого житла у своїй власності. Крім того, відповідача не повідомлені позивачем про виселення за 30 днів, як це передбачене Законом України «Про виселення». На даний час відповідачі на даний час у спірній квартирі не проживають, там проживають орендарі, майно відповідачів у квартирі відсутне, але надати докази вищенаведеному вона не може.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлявся належним чином, відповідно до поштових повідомлень які приєднані до матеріалів справи. Представник ОСОБА_1 пояснила суду, що ОСОБА_2 після інсульту не пересувається, не може писати, розписуватись, не отримує судові повістки, оскільки через тяжкий стан його здоров»я, його родичі скривають він нього наявність даного позову в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням вимог Закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 28.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №226/P-07, відповідно до умов якого позивач надав боржнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 77200.00 доларів США строком до 27.12.2012 р. (а.с. 10-16).

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та Відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 28.12.2007р. було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку належне їм майно, а саме квартиру, загальною площею 69.20, житловою площею 40.50 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 22-26).

Банк виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, але відповідач взяті на себе зобов»язання не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 28 травня 2013 року Апеляційний суд Харківської області суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 69.20, житловою площею 40.50 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (а.с.29-32 ).

Представник відповідача пояснив в суді, що продажу предмету іпотеки перешкоджає те, що вказана квартира зайнята відповідачами, які не бажають її звільняти, чим перешкоджають банку забезпечувати покупцям її огляд. Квартира закрита, відповідачі не повідомили банку про зміну фактичного місця проживання, чим перешкоджають у виконанні судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержателя вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і на підставі ст.ст.12, 33, 39, 40 вказаного закону.

Відповідно до пункту 43 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з ч.4 ст. 9 , ст. 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При не звільненні такого жилого приміщення особами у добровільному порядку, вони підлягають примусовому виселенню на підставі рішення суду. При цьому можливість виселення не ставиться в залежність від надання їм жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 цього кодексу.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове прииіщення , на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк.

Згідно довідки Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 .( а.с. 54,55).

Як вбачається з письмового повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачем відповідачам було направлено письмову вимогу про добровільне виселення із спірної квартири у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги (а.с.32,33).

Оскільки до теперішнього часу відповідачі добровільно із спірної квартири не виселилися та не звільнили її, суд вважає, що відповідачі підлягають виселенню із спірної квартири. Як було наведено вище, позивачем таке повідомлення направлялось відповідачам за адресою їх реєстрації, про інше місце проживання відповідачі ПАТ КБ «Приватбанк» не повідомляли. Також, на думку слідчого судді, не доведені в судовому засіданні й показання представника відповідача про те, що останні звільнили спірну квартиру, тобто виїхали з неї та звільнили від майна. Докази наведеному відповідачами суду не надані. Крім того, за поясненнями представника відповідача, в даній квартирі проживають інші особи, яким відповідачі передали квартиру в оренду. Але й на підтвердження цих обставин доказів суду не надано.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 114 грн.70 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку" України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, які зареєстровані у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня проголошення, а для осіб, які брали участь у справі але не були присутні при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Ю.В.Шуліка