АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/242/15 Справа № 205/1464/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Залімська Н. В. Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року по справі за позовом Житлово - будівельного кооперативу № 267 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

19 лютого 2014року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Житлово - будівельного кооперативу № 267 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Житлово - будівельного кооперативу № 267 заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 3860грн. 97 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Житлово - будівельного кооперативу № 267 судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп.

У задоволенні інших позовних вимог Житлово - будівельного кооперативу № 267 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року та постановити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно ст. 309 ЦПК України апеляційні скарги підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню.

Задовольняючи частково позовні вимоги Житлово - будівельного кооперативу № 267, районний суд дійшов до висновку, що розмір заборгованості не підлягає солідарному стягнення з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки під час укладення договору купівлі - продажу спірної квартири, колишньою власницею ОСОБА_2 було введено в оману покупців ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відсутність наявної заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

У задоволенні інших позовних вимог позивачу відмовлено.

Проте з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до акту №1 про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності кооперативу № 267 від 25 грудня 2011 року було встановлено, що по квартирі АДРЕСА_1 наявна заборгованість за надання житлово-комунальні послуги у розмірі 3 860грн. 97 коп.

ЖБК №267 надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, електор-, тепло- та газопостачання в жилі та допоміжні приміщення за адресою : АДРЕСА_1.

Згідно з розрахунком заборгованості по квартирі АДРЕСА_1 розмір заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період часу з жовтня 2004 року по грудень 2010 року складає 3860грн.97коп.

Правовідносини між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було оформлено шляхом відкриття особового рахунку на її ім'я, як господаря квартири.

Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 10 грудня 2010 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2894, продавець - ОСОБА_2, зобов'язалась передати у власність покупців - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а покупці зобов'язались прийняти квартиру АДРЕСА_1 та сплатити за нею обговорену грошову суму.

Згідно з довідками ЖБК №267 приміщення за адресою : АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано з 11 лютого 2011року.

Відповідно до позовних вимог встановлено, що ОСОБА_2 у період часу жовтня 2004 року по грудень 2010року була власницею квартири АДРЕСА_1, та продала її тільки 10 грудня 2010року, а також те, що вона свої зобов'язання щодо сплати наданих комунальних послуг за період часу з жовтня 2004 року по грудень 2010року перед ЖБК №267 не виконувала неналежним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

16 грудня 2014 року на адресу апеляційного суду Дніпропетровської області надійшла заява про залучення копій квитанцій та розрахунки сплати ОСОБА_2 комунальних платежів ЖБК №267 з 01.10.2004року по грудень 2010 року.

Крім цього, судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах справи знаходиться довідка №97 від 10 грудня 2010року, видана ОСОБА_2 кооперативом для надання нотаріусу при продажі квартири, де вказано, що ОСОБА_2 заборгованості перед кооперативом не має.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 наполягала на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом лише 19 лютого 2014 року з вимогами про стягнення заборгованості за період з 2004 року по 2010 рік,

А тому, колегія суддів вважає, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на підставі ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким в задоволенні позову Житлово - будівельного кооперативу № 267 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити, а в інший частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року - скасувати в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Житлово - будівельного кооперативу № 267. І в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича