АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/748/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/789/701/15 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції на ухвалу Теребовлянського районного суду від 09.04.2015 року з розгляду подання відділу державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року головний державний виконавець Теребовлянського районного управління юстиції Сергеюк Г.П. звернулася з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Теребовлянського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього доньки, яке боржник не виконує. Оскільки боржник на виклики державного виконавця не з'являється, у нього не виявлено будь-якого майна, просить обмежити виїзд ОСОБА_3 за межі України.

Ухвалою Теребовлянського районного суду у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі начальник відділу державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання відділу ДВС Теребовлянського районного управління юстиції, посилаючись на те, що вона ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не в повній мірі враховано, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань щодо виконання судового рішення по сплаті аліментів, що підтверджено долученими до матеріалів справи доказами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах вимог подання,заслухавши представника ДВС, перевіривши законність та обґрунтованість судової ухвали, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання боржником зобов'язань є недостатньою підставою вважати, що боржник свідомо ухиляється від виконання покладеного на нього рішенням суду зобов'язань.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні відділу ДВС Теребовлянського районного управління юстиції перебуває з 2009 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2014 року надіслано повідомлення ОСОБА_3 про заборгованість, однак будь-яких доказів про отримання боржником вказаного повідомлення у матеріалах справи немає, що підтвердив в суді представник ДВС, оскільки з 2013 року невідоме його місце проживання і він перебуває в розшуку.

З пояснень представника ДВС в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не зареєстрований як житель с. В. Говорилів, але проживав в селі до 2013 року і сплачував добровільно кошти на утримання доньки. На даний час в селі проживає його сестра, яка не знає про його місце проживання та перебування.

У відповідності до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішення звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Таким чином, в контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення боржника, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

При вказаних обставинах, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Теребовлянського районного суду від 09.04.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач