Справа № 153/1942/14 Провадження № 22-ц/772/754/2015Головуючий в суді першої інстанції Дзерин М. М.
Категорія 48Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

При секретарі: Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю тертьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Могилів-Подільського міської ради, в якому просила надати ОСОБА_2 дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон без дозволу (згоди) батька дитини до повноліття дитини; дозволити ОСОБА_2 або її офіційному представникові , без згоди батька , оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_4 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття; допустити рішення до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що від спільного проживання без реєстрації шлюбу з відповідачем, мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду відповідача було визнано батьком ОСОБА_4 Після того як сторони припинили спільне проживання, дочка ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні та вихованні. Дочка відвідує школу за місцем проживання її баби та діда, які виховують та утримують неповнолітню дитину на час відсутності позивача, оскільки вона працює в Російській Федерації, де має стабільний та достатній для нормального утримання своїх дітей заробіток. З часу народження дитини відповідач участі у вихованні та догляді за дочкою не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги та утримання та розвиток дитини не надає. Крім того відповідачем чиняться перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку, зокрема, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4 за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Оскільки ОСОБА_4 як і всі діти хворіє застудними захворюваннями, періодичне перебування дитини на морі необхідне для їх профілактики та лікування, також виїзд за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Позиція батька шкодить інтересам дитини та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, а тому просила задовольнити свої вимоги.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що судом не взято до уваги, що обов'язковою умовою при вирішенні питання про надання дозволу щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного із батьків є висновок органу опіки та піклування, який детально вивчає умови проживання, виховання дитини та можливості виїзду останньої за кордон, та необґрунтовано не взяв до уваги позитивний висновок органу опіки та піклування Могилів-Подільської міської ради про доцільність виїзду ОСОБА_4 за кордон та оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з підстав, заявлених в ній, просили суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити , рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю беї реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання сторони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 6).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2005 року, яке набуло законної сили 28 листопада 2005 року, за ОСОБА_3 визнано батьківство відносно ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Ямпіль Вінницької області у ОСОБА_2, 1987 року народження.

Згідно з довідкою Могилів-Подільського житлово-будівельного кооперативу від 04 листопада 2014 року №77 до складу сім'ї ОСОБА_2 входять дочка ОСОБА_4, 2005 року народження та дочка ОСОБА_6, 2007 року народження (а.с. 10).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов поживання учениці 4-го класу Оленівської СЗШ І-ІІ ступенів ОСОБА_4. від 05 листопада 2014 року дитина проживає з бабою та дідом, мати ОСОБА_2 проживає в м. Могилів-Подільський. Сім'я проживає в особистому будинку, ОСОБА_4 має окрему кімнату, де є обладнане місце для виконання домашніх завдань та відпочинку. Дитина підтримує порядок на своєму робочому місці, систематично гарно і добросовісно готується до уроків. ОСОБА_4 виховується в любові та піклуванні баби, діда, матері, які беруть активну участь у вихованні ОСОБА_4, підтримують постійні зв'язки з школою та вчителями. Умови проживання в сім'ї задовільні (а.с. 7).

Як вбачається з педагогічного висновку (характеристики) на ученицю Оленівської середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_4 від 05 листопада 2014 року, навчальні здібності та вміння дитини оцінюються на високому рівні (а.с. 6 звор.)

Рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області від 06 листопада 2014 року № 335 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6, і доцільність надання дозволу на виготовлення проїзного документа даної дитини для виїзду за кордон (а.с. 8).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради про надання висновку про доцільність надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон і доцільність надання дозволу на виготовлення проїзного документа даної дитини для виїзду за кордон гр. України ОСОБА_2 , проживає і зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 та на її вихованні та утриманні перебувають двоє дочок: ОСОБА_6 , 2007 року народження та ОСОБА_4 , 2005 року народження. Мати постійно працює за кордоном в Росії. На даний час обидві дочки знаходяться під наглядом та виховуються в родині баби та діда ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в с. Оленівка Могилів-Подільського району Вінницької області, де відвідують середню школу. Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 мешкає в с. Писарівка Ямпільського району Вінницької області , участі у вихованні дитини не бере аліменти на утримання дитини не сплачує, морально та психологічно дитину не підтримує, не цікавиться станом здоров'я дитини, її навчанням в школі, зовсім не цікавиться її вихованням (а.с. 8 звор.).

Згідно з довідкою Головного управління юстиції у Вінницькій області Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції ВДВС від 04 листопада 2014 року № 661/14 ОСОБА_2 не значиться як отримувач аліментів по відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського управління юстиції від ОСОБА_3 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 дозволу на виїзд неповнолітньої дочки ОСОБА_4 за кордон не надає, що підтверджується самим відповідачем.

При цьому останній бере участь у спілкуванні з дитиною, що підтверджується копіями фотознімків, які знаходяться в матеріалах справи, батьківських прав щодо дитини не позбавлений (а.с. 17- 19).

Стаття 141 СК України визначає рівність прав і обов'язків батьків, щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є зокрема, проїзний документ дитини.

Згідно із ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, відповідно до вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених , Правил оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, і на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено обставин , на які остання посилалася на підтвердження своїх вимог.

Так, позивачем не доведено конкретної необхідності та мети виїзду дитини за кордон, а також відсутні правові підстави для надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретних країн прямування та перебування дитини за межами України та проміжків часу перебування дитини за кордоном та її повернення в Україну.

Фактично позивач просить надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без згоди батька протягом восьми років , що не носить тимчасового характеру та є грубим порушенням прав батька на спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

Крім того, позивачка заявила вимогу про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та виготовлення проїзних документів дитини до досягнення дитиною повноліття, тоді як чинним законодавством, зокрема ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, тобто без згоди батьків.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відповідно до ст. 212 ЦПК оцінив нарівні з іншими доказами висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Могилів-Подільської міської ради та не визнав його обов'язковим для задоволення вимог позивача.

За таких обставин суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідивши обставини справи дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

З оригіналом вірно: