Справа № 301/868/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Іршавського районного суду від 24 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Так, 23.04.2015 року ПАТ КБ ПриваБанк звернулось в суд із вищенаведеним позовом, який мотивувало тим, що 14 грудня 2005 року між ПАТ КБ ПриваБанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МКІWGK00000039 (далі - Кредитний договір), у відповідності до якого позичальник отримала грошові кошти у формі кредиту в розмірі 40000,00 Євро для придбання нерухомості, та на оплату страхових платежів у розмірі 4404 Євро, строком по 13 грудня 2015 року зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1,33% в місяць і зі сплатою комісії щомісяця в розмірі 0,16%, та сплатою комісії одноразово в момент надання кредиту в розмірі 2%. Згідно умов Кредитного договору, позичальник повинен надавати банку щомісяця в період сплати, за який приймається період з 09 по 14 число кожного місяця, грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 738,59 євро для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за відсотками, кредитом та комісією. Для виконання ОСОБА_1 Кредитного договору Банком було відкрито транзитний рахунок №9811 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний рахунок №1158, особовий рахунок по відсотках №0725, рахунок для обліку комісії №2291. Банк узяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, ОСОБА_1 зобовязання за вказаним Кредитного договором належним чином не виконувала, у звязку із чим станом на 04.03.2015 року має заборгованість у сумі 142999,23 євро, що за офіційним курсом НБУ від 04.03.2015 року (1 євро складає 26,54 грн.) становить 3795199,56 гривень, яка складається з наступного: 33213,32 євро (881481,51 грн.) заборгованість за кредитом; 43477,12 євро (1153882,76 грн.) заборгованість за процентами; 4224 євро (112104,96 грн.) заборгованість за комісією; 62084,79 євро (1647730,33 грн.) пеня. Виходячи з наведеного, ПАТ КБ ПриваБанк і просило задоволити позовні вимоги.

Рішенням Іршавського районного суду від 24 вересня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ ПриваБанк, задоволено частково. Стягнуто заборгованість по Кредитному договору відповідно до заявлених вимог. Окрім, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, яка стягнута частково в сумі 500 Євро.

Заперечуючи рішення суду в частині відмови від стягнення повної суми заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, ПАТ КБ ПриваБанк, подало апеляційну скаргу в цій частині рішення суду, яке просить апеляційну інстанцію скасувати, і ухвалити нове рішення про задоволення даної позовної вимоги у цілому. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник апелянта в особі ОСОБА_2 підтримала, доводи апеляційної скарги з підстав обґрунтованості такої та просила задовольнити таку.

Представник ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 заперечив, вимоги скарги й просив відхилити таку, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявились, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, але заяв про відкладення розгляду справи не подала суду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в її відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є, рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є, рішення, ухвалене на основі повно й всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених, тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам, рішення суду не відповідає у цілому, та через це підлягає зміні.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звернувшись у суд за захистом порушеного права ПАТ КБ ПриваБанк, однією з вимог по стягненню заборгованості за кредитним договором була вимога по стягненню пені за несвоєчасне виконання зобовязань за Кредитним договором, яку суд стягнув лише у сумі 500 Євро.

Відповідно до умов пункту 4.1. Кредитного договору при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених підпунктами 2.2.2., 2.2.3. даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості за кожний день, прострочки платежу, а.с. 10 на звороті.

Як убачається з Розрахунку заборгованості по Кредитному договору № МКІWGK00000039 від 14.12.2005 року, станом на 04.03.2015 року, заборгованість ОСОБА_1 по пені накопичилась в розмірі до загальної суми 62084,79 Євро, яка нарахована за період з 21.03.2006 року по 04.03.2015 року, а.с. 4-7.

Згідно вимог ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Протягом судового розгляду в суді першої інстанції представник ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1 заперечив позовні вимоги у частині стягнення пені у сумі 62084,79 Євро, так-як, така є надмірною і явно не співмірною по відношенню до розміру непогашеного тіла кредиту, а.с. 77.

У ході апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_3, пояснив, що виникнення заборгованості по зобовязанням у ОСОБА_1 відбулось внаслідок важкого матеріального становища останньої, через економічні події, що відбулись в державі.

Положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як розяснено в абзаці 2 пункту 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

За змістом ч. 3 ст. 509 і ст. 627 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а договір повинен укладатися сторонами із врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З розрахунку заборгованості по Кредитному договору № МКІWGK00000039 від 14.12.2005 року, убачається, що станом на 04.03.2015 року, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту становить 33213,32 Євро; по відсоткам за користування кредитом - 43477,12 Євро, а по комісії за користування кредитом - 4224,00 Євро.

Нарахування за майже 9-ти річний період накопиченої пені в розмірі на загальну суму 62084,79 Євро є занадто високим її розміром, порівняно, хоч із заборгованістю по тілу кредиту, або хоч із заборгованістю по нарахованих відсотках за користування кредитом. Матеріали справи не містять доказів того, що внаслідок порушення відповідачем зобовязання, позивач зазнав суттєвих збитків. А ті доходи, які б отримав позивач при належному виконанні відповідачем свого зобовязання за звичайних обставин не могли б досягнути такого розміру в якому нараховано пеню.

Зазначене порушення зобовязання не несе для позивача негативних наслідків. Неплатоспроможність відповідача перешкоджають йому виконати свої зобовязання належним чином.

Матеріали справи вказують на те, що пеня у справі нарахована за майже 9-ти річний період. Дана обставина свідчить про той факт, що дії кредитора в певній частині призвели до утворення заборгованості по пені в значно більшому розмірі, ніж був виданий сам кредит, майже в 1,5 рази. То виходячи з норм ч. 2 ст. 616 ЦК України, слід зазначити, що кредитор із метою отримати для себе як найбільшу в кінцевому результаті вигоду, самостійно сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням боржником зобовязання, та не вжиттям своєчасних заходів щодо їх зменшення.

Дані обставини в їх сукупності з урахуванням принципів розумності й справедливості дають підставу апеляційному суду дійти до думки, що в спірних правовідносинах, наведені вище обставини відповідають інтересам сторін, які вказують на необхідність часткового зменшення розміру пені до суми - 33213,32 Євро, виходячи з розміру заборгованості по тілу кредиту, що є також, значною сумою. Зменшення пені до зазначеної суми не призведе до негативних наслідків для Банку.

Зменшуючи розмір пені до суми 500 Євро, суд першої інстанції не врахував наведених вище доводів і мотивів, та при цьому не мотивував свій висновок про стягнення саме 500 Євро, що в сукупності призвело до ухвалення рішення, яке не узгоджується з матеріалами справи та вимогами норм матеріального права.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим у частині вимог про стягнення пені, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни, та ухвалення в звязку із цим нового рішення про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як зазначено в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014, № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах - у разі якщо суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, на підставі вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ ПриваБанк із ОСОБА_1, слід стягнути судовий збір у розмірі 3654,00 гривні (а.с. 18, 19), та 4019,40 гривень, а.с. 94.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, задоволити частково.

Рішення Іршавського районного суду від 24 вересня 2015 року змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість по кредитному договору № MKІWGK00000039 від 14.12.2005 року на загальну суму 114127,76 Євро, що за курсом НБУ станом на 04.03.2015 року становить суму в розмірі 3028950,75 гривень, з яких: 33213,32 Євро становить заборгованість за кредитом; 43477,12 Євро заборгованість по процентам за користування кредитом; 4224,00 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 33213,32 Євро пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, та суму в розмірі 3654 гривні, судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк суму в розмірі 4019,40 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ______________________

______________________