Справа № 290/1105/15-ц
РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кравчук В.П.,

при секретарі Лопоцюк Є.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи

ПАТ Енергопостачальна компанія Житомиробленерго ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Романові

скаргу ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_4

(заінтересовані особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПАТ Енергопостачальна компанія Житомиробленерго, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10)

про визнання бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій зазначає, що у 2012 році Романівським районним судом Житомирської області постановлено рішення про стягнення солідарно із ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 11859,00 грн. матеріальної шкоди, про що 04.04.2013 року видано виконавчий лист №2-403/10. Дане рішення суду в добровільному порядку було виконане ОСОБА_10

В жовтні 2015 року заявнику стало відомо, що в рамках виконавчого провадження №41268498 від 19.12.2013 року державним виконавцем Богунського ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. В подальшому, при зверненні до Богунського ВДВС було повідомлено про відсутність підстав щодо звільнення з-під арешту майна та повідомлено про винесення постанови від 18.03.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі ч.2 ст.47 Закону України Про виконавче провадження. Крім того, із наданих матеріалів провадження встановлено, що жодної із винесених постанов державного виконавця заявником не було отримано, оскільки невірно була зазначена зареєстрована адреса місця проживання ОСОБА_1, що є порушенням її законних прав та інтересів.

Враховуючи, що рішення суду повністю виконане, стягувач у визначений строк до 18.03.2015 року, повторно не звернувся із виконавчим листом, а закінчення виконавчого провадження має місце у випадку фактичного виконання рішення суду, що тягне за собою зняття арешту та інших заходів примусового виконання рішень, заявник вважає, що наявні усі підстави для зняття арешту з усього майна, яке належить їй.

Згідно вимог скарги заявник просить визнати незаконними дії в.о. начальника Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_4, які полягають у незнятті арешту з усього належного їй майна, накладеного постановою державного виконавця від 05.02.2014 року та зобовязати Богунський ВДВС зняти накладений арешт на все її майно, а також скасувати заборону на відчуження такого майна та інші заходи примусового виконання рішення.

В судовому засіданні 02.12.2015 року представник заявника ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав повністю та просив її задовольнити у повному обсязі.

В.о. начальника Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за відсутності представника Богунського ВДВС та заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 за безпідставністю.

Представник заінтересованої особи - ПАТ Енергопостачальна компанія Житомиробленерго ОСОБА_3 вважає, що подана скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Інші заінтересовані особи в судове засідання 02.12.2015 року не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог скарги ОСОБА_1, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції перебував виконавчий лист №2-403/11 від 04.04.2013 року, виданий Романівським районним судом Житомирської області про стягнення солідарно із ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 11859,00 грн. матеріальної шкоди.

В ході проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 05.02. 2014 року та накладено арешт на належне майно боржника.

18.03.2014 року державним виконавцем Богунського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_5 на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та встановлено строк для повторного предявлення до примусового виконання до 18.03.2015 року.

16.10.2015 року заявник ОСОБА_1 подала на адресу начальнику Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції заяву про зняття арешту з її майна у звязку із виконанням солідарними боржниками рішення суду в повному обсязі, а виконавче провадження просила закінчити.

27.10.2015 року в.о. начальника Богунського ВДВС ОСОБА_4 повідомив, що в рамках виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», станом на 27.10.2015 року вищевказаний виконавчий лист до відділу повторно не надходив і на виконанні не перебуває, а тому керуючись ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» правові підстави для зняття арешту майна боржника відсутні.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.384, ст.385 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий лист у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки повернення виконавчого документа стягувачу. Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст.47 виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено підстави для зняття арешту з майна боржника, а саме - у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовується інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Натомість, державним виконавцем виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 цього ж Закону, а саме у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зазначеною статтею не передбачено наслідків зняття арешту з майна боржника. Крім того, норми Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають обовязок державного виконавця зняти арешт у випадку повернення виконавчого документу стягувачеві.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Проаналізувавши норми Закону України «Про виконавче провадження», дослідивши матеріали виконавчого провадження №679/20 від 19.12.2013 року, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити у задоволенні вимог скарги щодо визнання незаконними дій в.о. начальника Богунського ВДВС ОСОБА_4

Разом з тим, згідно довідки ВДВС Чуднівського РУЮ від 20.11.2015 року вбачається, що згідно виконавчого листа №2-403/11 від 04.04.2013 року, виданого Романівським районним судом Житомирської області про стягнення солідарно із ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 11859,00 грн. матеріальної шкоди, борг сплачено в повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця ВДВС Чуднівського РУЮ про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що рішення суду виконане повністю і необхідність забезпечення примусового виконання рішення суду шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 відпала, а тому з урахуванням положень ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого арешт з майна боржника може бути знятий лише в судовому порядку, суд вважає за необхідне вимоги скарги про зняття арешту з майна ОСОБА_1 задовольнити - зобов'язати Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1, накладений згідно постанови старшого державного виконавця Бовсунівського М.М. від 05.02.2014 року, в межах виконавчого провадження №679/20 від 19.12.2013 року.

Керуючись ст.ст. 47, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_4 (заінтересовані особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПАТ Енергопостачальна компанія Житомиробленерго, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10) про визнання бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, накладений згідно постанови старшого державного виконавця Бовсунівського М.М. від 05.02.2014 року, в межах виконавчого провадження №679/20 від 19.12.2013 року (номер за ЄДРВП 41268498).

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя В.П. Кравчук