Справа № 534/45/15-ц
Провадження 2/534/177/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з учасю сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

В січні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить провести реальний поділ майна подружжя, набутого в шлюбі з відповідачем, шляхом присудження їй грошової компенсації в розмірі ? частки коштів, сплачених нею спільно з відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним під час шлюбу з відповідачем.

В судовому засіданні, позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, зменшила обсяг позовних вимог в частині суми компенсації до розміру 6 664 грн., яку, з посиланням на вимоги ст.ст. 60-72 СК України просить стягнути з відповідача в порядку поділу майна подружжя.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що грошову компенсацію належних ОСОБА_1 коштів в сумі 12 000 грн. заплатив їй добровільно, що доводить випискою по банківській карті та показаннями свідка, який був присутній під час передачі коштів в сумі 8000 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші, надані ними на обгрунтування заявлених вимог та заперечень докази, вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з таких підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі протягом періоду з 19 липня 2010 року до 30 січня 2012 року (а.с. 5,9).

Проводячи поділ майна в межах заявлених позивачем вимог, суд визначаючи обсяг спільно нажитого ними майна та джерело і час його придбання, виходить з наступного:

Сторони не заперечували тієї обставини, що в грудні 2011 року за рахунок кредитних коштів, отриманих на підставі укладеного з ПАТ «Укргазбанк» кредитного договору ними була придбана у власність трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 25-27), яка після розлучення залишилась в користуванні відповідача. Протягом шлюбу подружжям була оплачена частина придбаної квартири, яка становить суму 21 288 грн. (а.с.43-55) і у відповідності до положень ст. 60 СК України визнається спільною сумісною власністю та підлягає розподілу між сторонами.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, та приймаючи до уваги, що предметом спору між сторонами є частина квартири, придбаної за кредитні кошти, суд вважає, що реальний поділ майна подружжя за умов, як на них наполягає позивач та її згоди на отримання відповідної компенсації є можливим з таких підстав:

Поділ спільного майна подружжя здійснюється судом за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України.

Рівність прав кожного з подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності передбачена ст.63 СК України. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться в п.21 Постанови ПВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", "зазначений підхід застосовується у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу за рахунок заробітної плати, стипендії, інших доходів подружжя. Ці вклади, незалежно від їх виду та того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст.61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України).

Отже, приймаючи до уваги, що майно сторін, яке підлягає поділу, складається з частини сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту коштів сумою 21 288 грн., частки якого у відповідності до положень ч.1 ст.70 СК України для сторін є рівними, суд при вирішення згаданого спору, керуючись положеннями ст.70 СК України, визнає за кожною із сторін право на ? частку від згаданої суми сплачених коштів, що становить суму розміром 10 664 грн. відповідно.

З цих же мотивів, за наявності згоди позивача на отримання грошової компенсації, суд вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 в обсязі заявлених нею вимог, і в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути на її користь належну їй частку сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту коштів, що з врахуванням представлених відповідачем письмових доказів, зокрема виписок по банківським карткам (а.с. 53-54) на час розгляду справи судом становить 6664 грн.

Показання свідка ОСОБА_3, представлені відповідачем в якості доказу на підтвердження факту передачі ним 8000 грн. позивачу в червні 2012 року в якості часткової компенсації належної їй частки у спільному майні не прийняті судом в якості належного доказу згаданого факту, оскільки у відповідності до положень ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування /в даному випадку передача грошей лише за наявності письмових доказів/ не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати по справі (а.с. 1) відповідно до положень ст.88 ЦПК України покладені судом на сторону відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 68-71 СК України, ст. 364 ЦК України, ст.ст.213,215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію належної їй частки від сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту коштів в сумі 6 664 грн.

На користь ОСОБА_1 стягнути з ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Судове рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис Т.В. Окунь

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь