Справа № 442/3307/15-ц
У Х В А Л А

"04" серпня 2015 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.

при секретарі Олійник О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 в його користь 45000 гривень та судові витрати.

Позивач подав суду заяву про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Б.Лепкого,27а в м. Дрогобичі Львівської області загальною площею 222,8 кв.м. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення по вул. Б.Лепкого, 27а в м. Дрогобичі Львівської області загальною площею 222,8 кв.м., так як не вчинення такого унеможливить виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не зявилися, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у заяві про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту п.4 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006р. №9 вбачається, що заяву про забезпечення позову, суд має розглядати з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 27.04.2015р. задоволено позов ОСОБА_3, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 нежитлове приміщення площею 222,8 кв.м., яке знаходиться в м. Дрогобичі Львівської області по вул..Лепкого ,27а, та скасовано державну реєстрацію права власності за ним на вказане нежитлове приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому судом встановлено, що майно, за рахунок якого позивач просить забезпечити позов, на даний момент не належить відповідачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151- 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_1 України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції в 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Нагірна О.Б.