У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 2-3541/11 за позовом ОСОБА_1 до Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме просить суд скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2011 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву.

У якості нововиявлених обставин заявником зазначено, що 17 грудня 2014 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ встановив, що оскільки заявник входив до складу трудового колективу як робітник ОП «Ужгородський коньячний завод», тому виступив у особі учасника підприємства. Дане рішення він не отримував поштовим звязком, а довідався про нього телефонним звязком через канцелярію касаційної інстанції 28.05.2014 року. Заявник вважає, що оскільки він входив до складу колективу учасників (власників) керівник ОСОБА_2 не мав правових підстав звільняти його за ст.. 40 КЗпП України, яка передбачає звільнення виключно найманих працівників, а не власників підприємства.

В судове засідання заявник не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, вручено особисто 18.07.2015).

Повноважні та компетентні представники відповідача в судове засідання також не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Проте надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідачем також подане до суду заперечення на заяву позивача за яким він просить суд залишити зазначену заяву без задоволення, з підстав зазначених у запереченні.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як зазначено у ч. 1 ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи у їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви по суті, суд приходить до висновку про те, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2011 року у справі № 2-3541/11 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 23 роки працював на ОП «Ужгородський коньячний завод» працівником будівельної бригади. 04.03.2011 року за наказом Директора №32 ОСОБА_1 було звільнено з ОП «Ужгородський коньячний завод» у звязку з зміною в організації виробництва і праці, через скорочення чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що

підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу № 32/6к від 04.03.2011 року.

Повноваження директора ОП «Ужгородський коньячний завод» визначені у Статуті підприємства, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ужгородської районної ради народних депутатів від 11.12.1991 року №180.

Так, відповідно до п. 3.5 Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод» директор підприємства: здійснює прийом, переводи та звільнення працівників; в межах компетенції підприємства видає накази і дає вказівки, обовязкові для всіх працівників підприємства; приймає міри заохочення і дисциплінарного стягнення, передбаченого чинними трудовим законодавством.

Таким чином, наведене свідчить про те, що затвердження штатного розпису, змін в організації виробництва і праці є повноваженнями виключно директора ОП «Ужгородський коньячний завод» У відповідності до ч.ч.1-2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

З наявного в матеріалах справи попередження від 10.12.2010 року вбачається, що гр. ОСОБА_1, як цього вимагає закон був персонально попереджений під розписку про наступне вивільнення 10.12.2010 року.

Одночасно позивача було повідомлено, що вільних посад, які могли бути запропоновані йому на підприємстві немає. Окрім того, відповідачем було доведено до відома державну службу зайнятості про наступне вивільнення гр. ОСОБА_1 із зазначенням його професії, кваліфікації та розміру оплати праці.

Судом встановлено, що на підприємстві первинна профспілкова організація не створена та не діє.

Звільнення гр. ОСОБА_1 проведено наказом від 04.03.2011 року за №32/вк за ст. 40 п.1 КЗпП України, з ним проведений повний розрахунок та виплачена вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним наказом.

Також судом встановлено, що позивач від ознайомлення з наказом про звільнення та одержання копії цього наказу відмовився, про що було складено відповідний акт.

Таким чином, при вивільненні ОСОБА_1 з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України ОП «Ужгородський коньячний завод» не було допущено порушення норм трудового законодавства, тому підстави для поновлення його на роботі та виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відсутні.

Зазначене рішення першої інстанції було оскаржене позивачем в апеляційному порядку проте ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16.11.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2011 року по даній справі було залишене без розгляду у звязку із пропущення строку на апеляційне оскарження.

У подальшому зазначений строк було поновлено та за ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2011 року залишено без змін.

Як зазначено у ч. 1 ст. 233 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відтак рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2011 року у справі № 2-3541/11 набрало законної сили 31 травня 2012 року.

Заявник вважає, що підставою для перегляду зазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами є те, що 17 грудня 2014 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ встановив, що оскільки заявник входив до складу трудового колективу як робітник ОП «Ужгородський коньячний завод», тому виступив у особі учасника підприємства. Дане рішення він не отримував поштовим звязком, а довідався про нього телефонним звязком через канцелярію касаційної інстанції 28.05.2014 року. Заявник вважає, що оскільки він входив до складу колективу учасників (власників) керівник ОСОБА_2 не мав правових підстав звільняти його за ст.. 40 КЗпП України, яка передбачає звільнення виключно найманих працівників, а не власників підприємства.

Як зазначено у ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що

набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є між іншим істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку. Строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється: у випадках, встановлених пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

Як зазначено у п. 3 та п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 4 « Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Слід зазначити, що заявником взагалі не наданий документ на який він посилається як на нововиявлену обставину.

Такий документ був наданий відповідачем ним є ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року за якою було розглянуто справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», тертя особа регіональне відділення державного майна України в Закарпатській області, про встановлення факту належності до засновників (учасників) юридичної особи орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», включення даних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та зобовязання вчинити певні дії, при цьому касаційн скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3

ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилено, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року залишено без змін.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що на час розгляду справи позивачі не перебувають у трудових відносинах із орендним підприємством, а тому в них відсутні субєктивні права на управління ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інших фактів зазначеним рішенням не встановлено.

Аналізуючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд зазначає, що заявник звернувся до суд з цією заявою 02.06.2015 року (згідно поштового штемпелю на конверті), при цьому зазначив, що довідався про наявність нововиявленої обставини 28.05.2014 року, тобто місячний строк для звернення до суду з відповідною заявою спливає 28.06.2015 року, а трирічний строк - 31 травня 2015 року, оскільки рішення набрало законної сили 31 травня 2012 року, зазначена заява подана в межах граничного строку, тому підлягає розгляду по суті.

Суд зазначає, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року не була покладена в основу рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2011 року у справі № 2-3541/11, як і рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2014 року, за наслідками перегляду якого її винесено касаційної інстанцією, і не могла бути покладена, оскільки цих судових рішень на той час не існувало.

Відтак у зазначених доказів відсутні ознаки нововиявленості.

Що стосується обставин на які посилається заявник як на нововиявлені, а саме той факт, що заявник входив до складу трудового колективу як робітник ОП «Ужгородський коньячний завод», тому виступив у особі учасника підприємства, тому керівник ОСОБА_2 не мав правових підстав звільняти його за ст. 40 КЗпП України, яка передбачає звільнення виключно найманих працівників, а не власників підприємства, суд зазначає наступне.

Як зазначено у п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 « Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством,

приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Як зазначено у ст. 115 Господарського кодексу України (в редакції станом на 15.01.2011 року, оскільки позивача було звільнено 04.03.2011 року) орендним підприємством визнається підприємство, створене орендарем на основі оренди цілісного майнового комплексу існуючого

державного або комунального підприємства чи майнового комплексу виробничого структурного підрозділу (структурної одиниці) цього підприємства з метою здійснення підприємницької діяльності. Орендарем є юридична особа, утворена членами трудового колективу підприємства чи його підрозділу, майновий комплекс якого є об'єктом оренди. Організація членів трудового колективу, зареєстрована як юридична особа, має переважне право на укладення договору оренди майна того підприємства (структурного підрозділу), де створено цю організацію. Порядок укладення договору оренди майнового комплексу та інші питання створення і діяльності орендного підприємства регулюються цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до Статуту орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод» (а.с. 79 90) у випадку розірвання трудового договору або контракту, а також зі спливом їх строку дії працівник вибуває із складу трудового колективу (п. 5.2).

Тобто у даному випадку право власності не впливає на трудові правовідносини між працівником та орендним підприємством.

Крім того, суд також зазначає, що заявником не доведено належними та допустимими доказами існування зазначених обставин, а в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року, яка надана суду відповідачем, зазначені обставини взагалі не зазначені.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що зазначені заявником обставини не можуть вважатися нововиявленими у розумінні ст. 361 ЦПК України, та не підтверджені належними та допустимими доказами, відтак відсутні підстави для перегляду рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2011 року у справі № 2-3541/11 за нововиявленими обставинами, тому у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у встановленому законом порядку, судом у відповідності до ст. 88 ЦПК України питання щодо покладення на нього витрат із сплати судового збору не вирішується.

Керуючись ст. 361-365 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2011 року у справі № 2-3541/11.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Н.В. Дергачова