Справа №479/1146/14-ц 18.03.2015 18.03.2015
Провадження №22-ц/784/661/15 Головуючий у першій інстанції Кондрачук А.П.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду- Кутова Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої : Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.

із секретарем судового засідання - Шпонарською О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк

«ПриватБанк»

на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2015 року за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк)

до

ОСОБА_2

про

стягнення кредитної заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 16 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач, взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16066 грн.65 коп.

Позивачем вказано, що 28 січня 2009 року судовим наказом з відповідача за тим самим кредитним договором стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 2581 грн. 71 коп.

Уточнюючи свої позовні вимоги позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 13586 грн. 28 коп.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2015 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 586 грн. 28 коп., з яких 8056 грн. 28 коп. заборгованості по відсоткам та 5530 грн. заборгованості за процентами та пеня. Розподілено судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невірне застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Районний суд задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість за відсотками, пені та комісії, виходив з того, що кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту не припинив свою дію, оскільки боржник не звертався з заявою про закриття вказаного карткового рахунку, а тому в зв'язку з невиконанням боржником зобов'язання щодо здійснення щомісячних платежів по процентам за користування кредитом, вимоги кредитора про стягнення нарахованих ним сум є правомірними.

З такими висновками не можна погодитись в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви позичальника від 16 листопада 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту «Швидка готівка» («САSH - кредит») зі сплатою 24 % відсотків на рік (а.с.13).

Із змісту заяви позичальника слідує, що договір, який укладено сторонами складається власне із вказаної заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів, а також Пам'ятки клієнта.

Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок , та видає клієнту карти, вид яких визначено в заяві.

Як вбачається із змісту заяви позичальника вид картки в ній не передбачено, тому така картка відповідачу не видавалась, оскільки ним обрано вид кредитування «Швидка готівка».

Таким чином, на виконання вказаних умов договору кредитором на ім'я позичальника відповідача було відкрито картковий рахунок (а.с. (а.с. 31-34). Відповідно до виписки по вказаному рахунку вбачається, що кредитором відповідно до наведених вимог закону та умов договору «Швидка готівка», 16 листопада 2007 року було видано позичальнику 2000 грн. готівкою через касу банку.

Порядок користування картковим рахунком та порядок погашення боргових зобов'язань встановлено Правилами користування платіжною картою, які позивачем долучені до справи п. п. 4, 5 (а.с. 48).

Загальними умовами виконання зобов'язань встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку що встановлені договором.

В порушення наведених вимог закону та зобов'язань за кредитним договором відповідач вказані кошти не повернув, здійснивши лише один платіж готівкою через касу банку в сумі 260 грн. 24 грудня 2007 року (а.с. 31).

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Представник відповідача, який приймав участь у судовому засіданні, заперечував щодо задоволення позовних вимог посилаючись на те, що пройшло дуже багато часу коли відповідач користувався картковим рахунком, в зв'язку з чим сплинув строк для задоволення вимог кредитора.

Оскільки судом, в порушення положень ст. 10 ЦПК України не роз'яснено право представнику відповідача на подачу письмової заяви про застосування позовної давності, вказані пояснення мають бути враховані при вирішенні даного питання.

Відповідно до п. 9.12 договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі вказаного строку не одна із сторін не проінформувала другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Враховуючи, що картка не видавалась за даним договором, то необхідно враховувати строк на який відкрито картковий рахунок. Так, відповідно до п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг картковий рахунок відкривається на невизначений строк за виключенням настання умов викладених в п. 9.6 вказаних Умов.

Пунктом 9.6 вказаних Умов встановлено, що при відсутності на картковому рахунку грошових коштів в необхідних для його обслуговування розмірах, відсутності коштів на неактивному картрахунку він закривається.

Враховуючи, що на картковому рахунку за даним договором залишок коштів був відсутній, і на протязі всього періоду лише кредитором здійснювались нарахування відповідних обов'язкових платежів - процентів, пені, штрафів та комісій, підстав для пролонгації договору не було, оскільки вказаний рахунок підлягав закриттю, в зв'язку з закінченням строку дії договору, незалежно від наявності чи відсутності заяви позичальника про закриття карткового рахунку.

Так, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, позивач, в межах позовної давності, реалізував своє право на стягнення суми заборгованості за кредитним договором в судовому порядку, в зв'язку з чим наказом Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2009 року з відповідача стягнуто на користь Банку за його заявою заборгованість за кредитом в сумі 2581 грн. 71 коп. (а.с. 7).

У зв'язку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив позовні вимоги за даним позовом, та виключивши з розрахунку заборгованість за тілом кредиту та частини процентів (які стягнуті за судовим наказом), просив стягнути суд нараховані до сплати 8056 грн. 28 коп. процентів за користування кредитом та 5530 грн. пені та комісії, за період після видання судового наказу, а всього 13586 грн. 28 коп.

Відповідно до положень ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з листа ВДВС Кривоозерського РУЮ від 16 березня 2015 року виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 99).

Таким чином, позивач реалізувавши своє право на стягнення заборгованості за кредитними коштами та процентами станом на 28 січня 2009 року та не надавши доказів у даній справі щодо наявності у нього права на примусове стягнення вказаних сум (основної суми боргу), в зв'язку з непред'явленням виконавчого документу до виконання у трирічний строк встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, фактично з 30 грудня 2012 року втратив право на стягнення додаткових вимог, якими є нараховані суми за даним позовом.

Проте, суд не звернув уваги на вказане та безпідставно вважав договір кредиту з відповідачем таким, що продовжує діяти.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду, як таке, що ухвалене без повного з'ясування обставин справи, які мають значення для вирішення справи, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2015 року скасувати та постановити нове.

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: