Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ20 травня 2015 рокум. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГорелкіної Н.А.,суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,Іваненко Ю.Г., Синік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Первомайська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання заповіту та шлюбу недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - нотаріус Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування за законом, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та її представника - ОСОБА_7 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2015 року,в с т а н о в и л а: У листопаді 2012 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши на його обгрунтування, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Вона звернулася до Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги. Крім неї, заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, підписаним від імені батька і посвідченим в Первомайській державній нотаріальній конторі Харківської області 21 жовтня 2011 року, подала відповідач. Посилаючись на те, що відповідач не може бути спадкоємицею після смерті батька ні за заповітом, ні за законом як дружина, оскільки як на момент укладання шлюбу, так і на момент складання заповіту батько хворів на тяжку психічну хворобу, а тому був не здатним розуміти значення своїх дій і керувати ними, у зв'язку із чим, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати шлюб та заповіт недійсними. У жовтні 2013 року відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом про усунення позивача від права спадкування за законом, посилаючись на те, що остання ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання та надання допомоги своєму батькові, який не був визнаний недієздатним, психіатричних розладів не мав, однак потребував постійного стороннього догляду. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2015 року, позов задоволено. Ухвалено визнати недійсним шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, зареєстрований 16.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 3. Визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6, посвідчений 21.10.2011 року Первомайською державною нотаріальною конторою Харківської області. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. У касаційних скаргах ОСОБА_6 та її представник - ОСОБА_7 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, з серпня 1985 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стали проживати однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. 16 січня 2007 року між ними було укладено шлюб. 23 березня 2009 року ОСОБА_6 зареєстрована за місцем проживання чоловіка. 21 жовтня 2011 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким все рухоме і нерухоме майно заповів ОСОБА_6 У зв'язку із хворобою ОСОБА_8 за його дорученням текст заповіту підписано ОСОБА_9 у присутності двох свідків. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, передусім на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Надавши належну оцінку зібраним у справі доказам та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 40 СК України, ст. 225 ЦК України, висновків посмертних судово-психіатричних експертиз від 08 липня 2013 року № 535 та від 11 квітня 2014 року № 232, відповідно до яких ОСОБА_8 на момент укладення шлюбу та складання заповіту не був здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшли обґрунтованого висновку про визнання шлюбу та заповіту недійсними.Виходячи з викладеного, суди дійшли обгрунтовного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову про усунення ОСОБА_5 від права спадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційні скарги ОСОБА_6 та її представника - ОСОБА_7 відхилити. Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Н.А. ГорелкінаСудді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.В. Попович