Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області, у складі:

Головуючого-судді Василенка В.В.

при секретарі Демиденко Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа - Дубіївська сільська рада Черкаського району про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Дубіївська сільська рада Черкаського району про визнання права власності за набувальною давністю.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його та відповідача мати ОСОБА_4, після смерті якої залишився будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, який успадкували він та відповідач у рівних частках по 1/2 чатині кожному. 17.07.1996 року нотаріусом йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Від смерті матері до даного часу відповідач не цікавився спадковим майном і йому не відомо чи він отримував свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний будинок та чи він оформив правовстановлюючі документи на спадкове майно. З 1995 року він добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним будинком, який є одним цілим, пов'язаний однією системою комунікацій. Він проводив капітальні ремонтні роботи у будинку, а саме перекрив покрівлю. Весь час проводив поточні ремонті роботи в будинку та покращував його, перебудовував, вчасно сплачує комунальні платежі.

Оскільки він з 1995 року по даний час проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1, добросовісно, відкрито та безперервно ним володіє просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_3 та принити його право власності на вказану частину будинку.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але був допитаний Хмельницьким міськрайонним судом в порядку судового доручення. Пояснив, що він не визнає позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки він будував спірний будинок з мамою в той час як позивач перебував в армії. Пропонує, щоб позивач сплатив йому 5000 грн. за його частину будинку. Просив справу розглядати без його участі, оскільки він не може прибути в судове засідання за станом здоров'я.

Представник третьої особи - Дубіївської сільської ради Черкаського району, в судове засідання не з'явився, але від сільської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому засіданні дали аналогічні пояснення, що позивач ОСОБА_1 доглядав за матір'ю ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері позивач весь час проживав у будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, проводив ремонт будинку та надвірних споруд, перебудовував та покращував житлові умови. З часу смерті матері відповідача ОСОБА_3 вони ніколи не бачили в будинку по АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Черкаського району 17.07.1996 року після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями в рівних частинах є її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Спадкове майно складається з будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 440 від 17.07.2014 року ОСОБА_1 дійсно проживає в будинку по АДРЕСА_1 з 1996 року і по даний час.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25818843 від 20.08.2014 року підтверджується право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

З наданих суду квитанцій про оплату комунальних платежів та податку за землю, вбачається, що ОСОБА_1 вчасно та справно оплачує всі рахунки за комунальні платежі, сплачує податок за землю.

Як встановлено у судовому засіданні позивач добросовісно володіє майном, а саме будинком по АДРЕСА_1, на протязі 19 років. Відповідач ОСОБА_1 протягом вказаного періоду ніяким чином не користувався спірним будинком та навіть не виявляв наміру це зробити.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто відлік може починатися з 1 січня 2001 року, як зазначено в пункті 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на які не будь правові підстави набувальної давності і розповсюджується на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном.

Зі змісту ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 6 Інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми ст. 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи предявлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Право власності (ч.1, 2 ст. 328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача проти задоволення позову, оскільки він не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на спірне майно.

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки, позивач ОСОБА_1 добросовісно, відкрито, на протязі 19 років володіє спірним майном, тому позивача слід визнати власником 1/2 частини будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа - Дубіївська сільська рада Черкаського району про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину жилого будинку по АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, а саме: будинку цегляного загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., допоміжною площею 16,6 кв.м., з надвірнмии спорудами: сараями «Б» і «В», вбиральні Г, погрібу Д, огорожі під № 1-3, 5, криницею під № 4, яка успадкована ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4.

Припинити право ОСОБА_3 на нерухоме майно: 1/2 частину жилого будинку по АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, а саме: будинку цегляного загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., допоміжною площею 16,6 кв.м., з надвірнмии спорудами: сараями «Б» і «В», вбиральні Г, погрібу Д, огорожі під № 1-3, 5, криницею під № 4, що належать ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Василенко