Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи тим, що з 21.11.1987року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час зареєстрованого шлюбу подружжям набуто наступне майно : квартиру № 10 в житловому будинку №76а по вул.. Пушкінській в м. Білій Церкві Київської області, квартиру АДРЕСА_1, капітальний гараж №5 у ГБК « Іскра», приватизовану земельну ділянку площею 0,0918га, розташовану в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що добровільно поділити майно можливості не має, а тому просив суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити йому у власність 1-о кімнатну квартиру АДРЕСА_2 та земельну ділянку. Виділити у власність відповідачки 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 та капітальний гараж.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю уточнив та просив поділити лише майно, яке набуто за час зареєстрованого шлюбу та складається з двох квартир, гараж та земельну ділянку, не рахувати спільним майном подружжя.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, в розподілі квартир не заперечувала, але послалася на те, що спір можна вирішити мирним шляхом без звернення до суду та без оплати судового збору, який просила залишити за позивачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1987року, який був зареєстрований у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1771. Дані обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.05.1996року, засвідченому державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі № 2-3055 на ім.»я ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 30,3кв.м., житловою площею 17,20кв.м. яка складається з однієї житлової кімнати, вартість квартири - 1041600 000 крб.

Також, судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на будівлю від 04.11.1996р. виданим відділом комунального господарства виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на підставі рішення №82 від 18.03.1996р. на ім.»я ОСОБА_1, йому належить на праві власності квартира №10 в ЖБК «Райдуга» по вул.. Пушкінській, 76а в м. Білій Церкві.

В судовому засіданні представник позивача послався на те, що вирішити спір мирним шляхом не представляється можливим.

В судовому засіданні відповідачка по суті спору пояснила, що вона не заперечує поділити спільно нажите майно між сторонами, лише не стягувати з неї судовий збір.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.372 цього Кодексу у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Суд, вважає, що в даному випадку є всі законні підстави вважати, що за кожним з подружжя необхідно визнати право власності на частину спільно нажитого майна та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу квартири від 23.05.1996року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №2-3055.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_5, яка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 04.11.1996року, виданого Відділом комунального господарства виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №82 від 18.03.1996року.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення. В частині вимог про стягнення на користь позивача судових витрат, а саме 32000грн. суд вважає ці вимоги підлягають до задоволення, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України- стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 15,60,209,212-215,218, 223 ЦПК України, ст.ст. 57,60,61 Сімейного Кодексу України, ст.ст.368,372 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу квартири від 23.05.1996року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №2-3055.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_5, яка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 04.11.1996року, виданого Відділом комунального господарства виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №82 від 18.03.1996року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3200грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4