У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої - судді Величко О.В.

при секретарі - Марченко Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона працювала в нього гірничим робітником поверхні 1-го розряду дільниці АПК з обслуговування шахтної станції питного водопостачання з 07.02.1991 року по 08.10.2012 року. З 01.06.2012 року на підприємстві були встановлені тарифні ставки з мінімальної заробітної плати, яка була меншою від мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Посилаючись на те, що за період роботи з червня 2012 року їй через безпідставну затримку збільшення тарифних ставок невірно була нарахована заробітна плата, просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з 01.01 2012 року по 08.10.2012 року, компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні , починаючи з 25.12.2013 року - моменту прийняття рішення Апеляційним судом , та моральну шкоду в сумі 500 грн.

В подальшому уточнив свої позовні вимоги: просив стягнути заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2012 року по 31.07.2012 року в сумі 3891, 72 грн., компенсацію середньоденного заробітку з 25.12.2013 року по день винесення рішення суду в розмірі 32882,64 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 01.04.2015 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ДП «Вугільна Компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2012 року по 31.07.2012 року в сумі 3891,72 грн., компенсацію середньоденного заробітку з 25.12.2013 року по 01.04.2015 року в сумі 32882,64 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн.

Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки в зазначеному рішенні, за його думкою, не розглянуті вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2013 року по 01.04.2015 року, середній заробіток було стягнуто лише по 30.01.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою ставилось питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.12.2013 року по день фактичного розрахунку, тобто по день ухвалення рішення суду.

Саме за вказаний період сторони в судовому засіданні надавали пояснення і подавали докази.

Проте, представником позивача , як встановлено в судовому засіданні допущена помилка в позовній заяві при обчислені середнього заробітку, визначена неправильна кількість робочих днів - 276.

Установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв»язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

З урахуванням зазначеного періоду з 25.12.2013 року по 01.04.2015 року розмір середньомісячної заробітної плати, який підлягає стягненню на підставі ст. 117 КЗпП України, становить : 119,14 х 318 = 37886,52 грн.

Проте, в мотивувальній і резолютивній частині рішення допущені помилки при визначенні середнього заробітку, а саме: за зазначений позивачем період, що був предметом розгляду : з 25.12.2013 року по 01.04.2015 року неправильно визначена кількість робочих днів замість 318 зазначено 276, і ,відповідно сума середнього заробітку замість 37886,52 грн. неправильно зазначено 32882,64 грн.

Представником позивача ОСОБА_2 ставиться питання про ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо : стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу, якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати ; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 ЦПК України; судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи вищезазначені норми права, а також той факт, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період, зазначений позивачем , зокрема з 25.12.2013 року по 01.04.2015 року були предметом розгляду по справі, сторони надавали пояснення і докази з цього приводу, суд вважає за необхідним відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення на підставі ст. 220 ч. 5 ЦПК України.

Разом з тим, зазначає, що на підставі ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що при обчисленні середнього заробітку за період з 25.12.2013 року по 01.04.2015 року була допущена описка та арифметична помилка, суд на підставі ст. 219 ЦПК України вважає за необхідним усунути зазначений недолік, а саме в мотивувальній частині рішення виправити зазначених в рішенні кількість робочих днів, замість « 276» - вказати «318», та відповідно розмір середнього заробітку вказати замість « 32886,52 грн» вказати « 37886,52 грн».

Резолютивну частину рішенні викласти у наступній редакції: « Стягнути з Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2012 року по 31.07.2012 року в сумі 3891, 72 грн., компенсацію середньоденного заробітку з 25.12.2013 року по 01.04.2015 рік в сумі 37886,52 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 219, 220 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_2 в ухваленні додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди.

Виправити описку і арифметичну помилку в рішенні Красноармійського міськрайонного суду від 01.04.2015 року за позовом ОСОБА_3 до Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, зазначивши в мотивувальній і резолютивній частині рішення кількість робочих днів « 318» замість «276», і розмір середнього заробітку «37886,52грн.» замість « 32882,64 грн.».

Резолютивну частину рішенні викласти у наступній редакції: « Стягнути з Державного Підприємства « Вугільна Компанія « Краснолиманська» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2012 року по 31.07.2012 року в сумі 3891, 72 грн., компенсацію середньоденного заробітку з 25.12.2013 року по 01.04.2015 рік в сумі 37886,52 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: