Провадження № 2-212/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Демидовської А.І.

при секретарі: Ковальчуку В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловими приміщеннями, усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловими приміщеннями, усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, у якому просив вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1. Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1, а саме: виділити у користування ОСОБА_1 кімнату площею 18,7 кв.м., виділити в користування ОСОБА_2 кімнату площею 14,1 кв.м. та обладнану балконом 0,8 кв.м., виділити користування ОСОБА_3 кімнату площею 18,8 кв.м., ванну кімнату площею 3,4 кв.м., коридор площею 8,4 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Також просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, квартира АДРЕСА_1 належить йому та відповідачці в рівних частках.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 квартира, співвласниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розташована на 4 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3-х житлових кімнат площею51,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната 18,7 кв.м., 2-а кімната 18,5 кв.м., 3-я кімната 14,1 кв.м., кухні площею 8,4 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 1,5 кв.м. ванної кімнати площею 3,4 кв.м., коридору площею 9,8 кв.м. та обладнана балконом 0,8 кв.м., загальна площа квартири складає 75,2 кв.м.

На даний час у квартирі АДРЕСА_1 проживають та користуються квартирою ОСОБА_2 та донька позивача ОСОБА_3.

Проте, ОСОБА_1 не має можливості користуватись квартирою, оскільки між ним та ОСОБА_2 існують суперечки щодо користування приміщенням квартири чи компенсації його чи її частки у спільному майні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, та просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вважав його необгрунтованим і безпідставним та просив у його задоволенні відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 квартира, співвласниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розташована на 4 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3-х житлових кімнат площею51,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната 18,7 кв.м., 2-а кімната 18,5 кв.м., 3-я кімната 14,1 кв.м., кухні площею 8,4 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 1,5 кв.м. ванної кімнати площею 3,4 кв.м., коридору площею 9,8 кв.м. та обладнана балконом 0,8 кв.м., загальна площа квартири складає 75,2 кв.м.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 11.01.1986 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції у місті Києві під № 28.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В шлюбі подружжям ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу нерухомостіЮ, посвідчений і зареєстрований на Київській універсальній біржі за реєстраційним номером № А4499/7540).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11.01.1986 року Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції у місті Києві під № 28, розірвано рішенням Солом'янського районного свуду м. Києва від 25.05.2012 року (справа № 2-3262/12).

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва у цивільній справі № 2-3261/12, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя від 12.12.2012 року: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено; визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2; розділено майно подружжя; визано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНП НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_2, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва набрало законної сили, а право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1 зареєстровано Реєстраційною службою Головного управління юстиції у місці Києві на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 9949360 від 15.01.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 3 статті 319 ЦК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У судовому засіданні встановлено, що сторонами не досягнуто згоди стосовно користування квартирою, з приводу чого виникають суперечки.

За таких обставин запропонованим позивачем варіантом порядку користування квартирою фактично не порушуються права співвласників квартири, оскільки позивач просить надати йому у користування фактично меншу за площею кімнату квартири.

Таким чином, позовна вимога про встановлення порядку користування квартирою підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за можливе виділити у користування ОСОБА_1 кімнату площею 18, 7 кв.м., виділити в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату площею 14,1 кв.м., обладнану балконом 0,8 кв.м. та кімнату площею 18,5 кв. м. Кухню площею 8,4 кв.м., вбиральню площею 1,5 кв. м., ванну кімнату площею 3,4 кв.м., коридор площею 9,8 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині позовних вимог про визначення порядку користування квартирою у варіанті запропонованому позивачем, за виключенням вимоги про виділення у користування ОСОБА_2 кімнату площею 14,1 кв.м. та обладнану балконом 0,8 кв.м., виділити користування ОСОБА_3 кімнату площею 18,8 кв.м.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 368, 369 ЦК України,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловими приміщеннями, усунення перешкод у користуванні власністю та вселення - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1, а саме виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 18, 7 кв.м., виділити в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату площею 14,1 кв.м., обладнану балконом 0,8 кв.м. та кімнату площею 18,5 кв. м.

Кухню площею 8,4 кв.м., вбиральню площею 1,5 кв. м., ванну кімнату площею 3,4 кв.м., коридор площею 9,8 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Демидовська