АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики грошей належним чином не виконує, у зв'язку з чим сума позики - 559 338 грн., з урахуванням відсотків на рівні облікової ставки Національного Банку України, в сумі 65 411 грн. 90 коп. та 23 400 грн. 25 коп. - штрафних санкцій у вигляді 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, підлягають стягненню на його користь.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 р. позов задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема на ту обставину, що укладений між сторонами договір позики є удаваним, а також порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 вересня 2012 р. ОСОБА_2 складено розписку про отримання ним грошових коштів від ОСОБА_3 за договором позики від 10 вересня 2012 р., в сумі 559 338 грн., за змістом якої відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 20 грудня 2012 р. /а.с.6/.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд, з урахуванням вимог ст.526, 530, 625, 1046, 1048-1049 ЦК України, виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача, з урахуванням відсотків на рівні облікової ставки Національного Банку України та збитків за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3% річних.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що договір позики є удаваним - безпідставні, остільки спростовуються змістом розписки відповідача про отримання грошових коштів саме у позику, а не у якості гарантії оплати будівельних робіт, як заявлено представником відповідача.

Окрім того, колегія суддів враховує й ту обставину, що нині договір позики є чинним, його дійсність ніким не оспорено.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права щодо ухвалення по справі заочного рішення, що призвело до порушення прав відповідача не заслуговують на увагу, остільки матеріали справи свідчать, що про розгляд справи ОСОБА_2 повідомлявся належно /а.с.20, 26, 30/, й причин поважності своєї неявки у судові засідання не повідомляв, а тому колегія суддів приходить до висновку про дотримання районним судом норм цивільного процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення позову.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав до скасування ухваленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді:

Справа № 761/14157/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3615/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Волокітіна Н.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.