Справа №: 398/154/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" лютого 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого суддіТимченко Л.М.

з участю секретаряМіщенко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

як третю особу вказано Реєстраційну службу Олександрійського міськрайонного управління юстиції

про усунення перешкод у розпорядженні житловим будинком шляхом зняття заборони відчуження нерухомого майна ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі Позивач) 15 січня 2015 року звернулася до суду із позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі Відповідач) про усунення перешкод у розпорядженні житловим будинком шляхом зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником вказаного будинку відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 27 січня 2012 року. Вона має намір розпорядитись нерухомим майном, однак дізналась, що з 2008 року існує заборона відчуження вказаного житлового будинку та з жовтня 2008 року зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, про що свідчить Витяг з Державного реєстру. Просить суд врахувати, що єдиним власником вказаного житлового будинку з надвірними прибудовами є саме вона, а тому і правові підстави для накладення заборони відчуження житлового будинку в 2008 році у зв'язку з видачею позички громадянці ОСОБА_3 відсутні, оскільки вона була власником цього будинку до жовтня 2000року, а згодом продала його ОСОБА_2

В судове засідання позивач не з'явилась, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, в клопотанні до суду проти вимог заперечень не має, погоджується на розгляд справи за відсутності представника банку.

Представник третьої особи також в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, письмових заяви чи клопотань до суду не надійшло.

Дослідивши докази, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог чи заперечень. Постанова суду про адміністративне правопорушення підлягає перевірці судом на загальних підставах з урахуванням усіх обставин справи в їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносин сторін врегулюванні ст.ст. 4-11, 15, 16, 19, 20, 22, 210. 311, 316- 321, 325,328, 346-348, 386, 391, 640 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст.ст. 386,391 ЦК України власник може передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін .

Судом встановлено, що власником житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 є позивач у справі - ОСОБА_1 відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 27 січня 2012 року. Суд приймає до уваги, що позивач має намір розпорядитись спадщиною, однак дізналась, що з 2008 року існує заборона відчуження вказаного житлового будинку та з жовтня 2008 року зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, про що свідчить Витяг з Державного реєстру від 17 грудня 2014 року.

Судом враховано, що єдиним власником вказаного житлового будинку з надвірними прибудовами на сьогодні є позивач у справі - ОСОБА_1, громадянка ОСОБА_3 мала право власності на цей житловий будинок до 13 жовтня 2000 року тобто, до укладення договору купівлі-продажу, а тому і правові підстави для накладення заборони відчуження житлового будинку в2008 році у зв'язку з видачею позички громадянці ОСОБА_3 відсутні.

Суд дійшов висновку, що договір купівлі - продажу будинку підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, і момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, а тому право власності позивача (вільно володіти, користуватись та розпоряджатись будинком) порушено. Порушене право підлягає захисту.

Виходячи з характеру правовідносин, доведеності своїх вимог, а також керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості суд вважає задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судові витрати суд відносить на позивача.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст.ст 3-11, 15, 16, 19, 20, 22, 210. 311, 316- 321, 325,328, 346-348, 386, 391, 640 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 3, 4-11, 15, 57-60, 212-215 ЦПК України,- суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1.

Зняти заборону відчуження житлового будинку АДРЕСА_1, накладену на підставі повідомлення без номера від 16 жовтня 2008 року реєстраційний номер обтяження №8080447 шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером 8080447, внесений 16 жовтня 2008 року державним нотаріусом Олександрійської міської нотаріальної контори №1 на підставі повідомлення Ощадбанку 3070 без номера від 05 лютого 1991 року щодо власника ОСОБА_3.

Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10-денного строку з дня його проголошення або з часу отримання копії рішення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного судуЛ.Тимченко