РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Рогозіна С.В.

при секретарі Якимчук І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку. В позовній заяві вказує, що рішенням Рівненської міської ради № 2990 від 12 листопада 2009 року передано безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5

На підставі рішення Рівненської міської ради був виготовлений Державний акт серії ЯИ № 846031 про право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1 га. кадастровий № :01:040:0204.

21 лютого 2011 року Рівненським міським судом винесено рішення по справі № 2а-177/11 за адміністративним позовом ОСОБА_8 до Рівненської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління держкомзему у місті Рівне про скасування рішення Рівненської міської ради. Суд вирішив скасувати рішення Рівненської міської ради № 2990 від 12 листопада 2009 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7

Рішення першої інстанції підтримано Житомирським апеляційним адміністративним судом та Вищим адміністративним судом України.

Вказує, що відповідно до п. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.

У випадку скасування рішення Рівненської міської ради № 2990 від 12 листопада 2009 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 - вважається недійсним.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві просять визнати недійсним Державний акт серії ЯИ № 846031 про право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1 га, кадастровий № :01:040:0204.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги визнали та вказали, що між ними та ОСОБА_1 існує спір стосовно порядку користування спірною земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1.

Оформлення права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1 га. вони проводили до того часу коли ОСОБА_1 став власником частини будинку, але враховуючи те, що рішенням суду, яке набрало законної сили визнано недійсним рішення Рівненської міської ради № 2990 від 12 листопада 2009 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, не заперечують щоб державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 був визнаний недійсним.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явились, заперечення на позов або заяви про відкладення розгляду справи не подали. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 21 лютого 2011 року по справі № 2а-177/11 за адміністративним позовом ОСОБА_8 до Рівненської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління держкомзему у місті Рівне про скасування рішення Рівненської міської ради, було скасовано рішення Рівненської міської ради № 2990 від 12 листопада 2009 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 Рішення суду набрало законної сили.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином доведеним те, що рішення Рівненської міської ради № 2990 від 12 листопада 2009 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, на основі якого був виданий Державний акт серії ЯИ № 846031 про право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1 га. кадастровий № :01:040:0204, втратило чинність.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до вище наведеного, у випадку скасування рішення Рівненської міської ради № 2990 від 12 листопада 2009 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 846031 виданий ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1 га, кадастровий номер :01:040:0204 має бути визнаний недійсним.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідачів солідарно, підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 214, 215, 224, 225, 226, 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку - задоволити повністю.

Визнати недійсним державний акт серії ЯИ № 846031 на право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1 га, кадастровий номер :01:040:0204.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, солідарно, судові витрати по справі в сумі 243,60 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін