Справа № 163/141/15-ц
Провадження № 2/163/57/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 16 лютого 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -судді Мосієвича І.В.,

при секретарі Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Нудиженської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

встановив:

У суд з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,1250 га.

Свої вимоги обґрунтував тим, що після смерті його батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на нерухоме майно земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1, яку померлий отримав згідно рішення сесії Нудиженської сільської ради № 14/2 від 26.11.1993 року.

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР.

Позивач звертався із заявою у Нудиженську сільську раді про передачу йому у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, але листом № 534 йому було відмовлено, оскільки земельна ділянка не є комунальною власністю.

Позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Однак, йому було відмовлено в оформлення права власності на земельну ділянку, через відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна.

В судове засідання сторони не з'явилися та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від відповідачів проте, що позов ОСОБА_1 визнають повністю.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізом доказів встановлено наступне.

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 15.03.2003, стверджено факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Любомль Волинської області.

Відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 26.09.1997 року батьком ОСОБА_1 був спадкодавець ОСОБА_3

З витягу про державну реєстрацію прав № 30653655 від 18.07.2011 року вбачається що житловий будинок в АДРЕСА_1 перебуває у приватній спільній власності (по ? частці) ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно витягу з архівної копії від 30.10.2014 року № 533 з рішення № 14/2 сесії Нудиженської сільської рада від 26.11.1993 р., остання, відповідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року вирішила передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлових будинку в с. Черемошна Воля площею 0,25 га.

Відповідно довідки видної Нудиженською сільською радою від 30.11.2014 року № 635 Рішенням № 14/2 сесії Нудиженської сільської рада від 26.11.1993 р. земельну ділянку в с. Черемошна Воля було передано ОСОБА_3 у приватну власність та внесено запис під № 735 у "Книгу реєстрації громадян, яким передано земельні ділянку у приватну власність".

Згідно довідки виданої Нудиженською сільською радою від 03.11.2014 року № 640 після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 0,25 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована в по АДРЕСА_1. В управління та володіння судаковим майном вступили ОСОБА_1 та ОСОБА_1.

Відповідно довідки виданої Нудиженською сільською радою від 30.11.2014 року № 636 земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_1. рішенням сесії Нудиженської сільської ради № 14/2 від 26.11.1993 року було передано у приватну власність ОСОБА_3.

З відповіді від 31.10.2013 року № 534 з Нудиженської сільської ради на лист позивача вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення сільської ради та запису земельнокадастровій книзі набув право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 і Нудиженська сільська рада не має повноважень розпоряджатись земельними ділянками, які перебувають у приватній власності.

Відповідно рішення Нудиженської сільської ради від 28.10.2013 року № 25/8 ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,125 га по АДРЕСА_1.

Згідно рішення Нудиженської сільської ради від 18.09.2014 року № 29/5 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі кадастровий номер %03:002:0036 ОСОБА_1 для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно витягу з технічної документації від 31.10.2014 року № 278 грошова оцінка земельної ділянки площею 1250 м. кв. становить 34287,50 грн.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №014 від 17.07.2014 року вбачається, що земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_1 площею 0,125 га належить ОСОБА_1.

Згідно постанови про відмову у посвідченні правочину від 13.02.2015 року № 28/02-14 ОСОБА_1 в оформленні спадкових прав відмовлено оскільки відсутні документи про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст.22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержанно документа, що посвідчує це право.

Документами, що посвідчують право на земельну ділянку відповідно ст. 23 ЗК України 1990 року є державні акти. Проте дію ст. 23 було зупинено п.6 Декрету КМ України від 26.12. 1992 року відносно власників земельних ділянок визначених ст. 1 цього Декрету.

Відповідно до п.3 Декрету КМ України від 26.12. 1992 року № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Відповідно п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Отже, спадкодавець за життя набув право власності на земельну ділянку згідно діючого на той час законодавства на підставі рішення Нудиженської сільської ради та запису у земельно-кадастрових документах.

Таким чином, визнання відповідачоми пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 130, 174 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1218,1225,1258,1261,1268 ЦК України п.7 перехідних положень ЗК України Декрету КМ України від 23.12.1992 року, суд, -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку успадкування за законом на земельну ділянку площею 0,1250 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а уразі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя І.В. МОСІЄВИЧ