Справа № 308/2948/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю позивачки по первісній (відповідачки по зустрічній) позовній заяві ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Марян О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за первісною позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності виступають представники ОСОБА_2 та ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Закарпатській області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за кордон та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди матері та надання дозволу на оформлення та виготовлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності виступають представники ОСОБА_2 та ОСОБА_4, звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що на даний час вона ще перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, позовна заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів знаходиться в провадженні суду. У даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, участі у додаткових витратах не приймає, вихованням дитини не займається. ОСОБА_5 фінансово спроможний вивозити свого сина за межі України на літній відпочинок, оздоровлення тощо, однак він не виявляє жодного бажання цього робити, при цьому і їй дозволу на виїзд їх сина за межі України не надає.

Відповідач ухиляється приймати будь-яку участь у вихованні дитини та його моральним і духовним розвиток. Усі питання щодо виховання та матеріальної підтримки дитини вирішує вона самостійно з допомогою своїх родичі, повністю опікується над дитиною і виховує його. Для загального та насамперед оздоровчого розвитку дитини вона має бажання вивезти сина на відпочинок за кордон, однак відповідач відмовляється дати їй дозвіл на виїзд з сином за кордон. Відповідач неодноразово ввечері з'являвся за місцем її проживання в нетверезому стані, гримав у двері та намагався забрати сина до себе у гості. Така поведінка ОСОБА_5, на думку позивачки, негативно впливає на малолітнього сина, шкодить інтересам дитини, заважає його всебічному та гармонійному розвитку та оздоровленню, що змушує її звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

В процесі розгляду справи відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди матері та надання дозволу на оформлення та виготовлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за кордон до досягнення ним 16-ти літнього віку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.01.2013 року між ним та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, 06.06.2013 року у них народився син ОСОБА_6 З незрозумілих для нього причин його дружина подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Син на даний час проживає з матір'ю ОСОБА_1 Однак, він хоче повноцінно виконувати свої батьківські обов'язки, в тому числі і брати участь в оздоровленні сина, розвитку його світогляду. З цією метою він декілька разів пропонував відповідачці виїхати за межі України разом з сином на відпочинок: на море, басейни, на екскурсії, але ОСОБА_1 категорично відмовлялась як їхати втрьох, так і дозволити йому поїхати із сином удвох.

Він матеріально утримує сина, належним чином піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний його розвиток, а тому вважає, що у літній період дитина щороку повинна бути оздоровлена шляхом виїзду за кордон на море, на відпочинок. Однак, відповідачка дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду сина за кордон та дозволу на сам виїзд безпідставно не надає. Крім того, відповідачка не надає дозволу для виїзду сина із його батьками та сім'єю його рідної сестри, які періодично їздять за кордон на відпочинок, які б із задоволенням, при наявності дозволу ОСОБА_1, взяли на відпочинок і їх сина.

Ухвалою суду від 25.05.2015 року у відповідності до ст.123 ЦПК України зазначені позовні заяви прийняті до спільного розгляду.

В судовому засіданні позивачка по первісній (відповідачка по зустрічній) позовній заяві ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд дозволити матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_5, тимчасово виїздити за межі України та заїжджати назад до України з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період до досягнення дитиною 16-ти літнього віку, а також у супроводі інших осіб, уповноважених її матір'ю. Дозволити матері ОСОБА_1, без згоди батька ОСОБА_5, оформлювати будь-які необхідні документи для тимчасового виїзду малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на зворотній в'їзд до України на період до досягнення дитиною 16-ти літнього віку. В задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити.

Відповідач по первісній (позивач по зустрічній) позовній заяві ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Марян О.О. в судовому засіданні позовні вимоги первісної позовної заяви ОСОБА_1 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 підтримав та просив їх задовольнити.

Представника третіх осіб - управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Закарпатській області, ГУ ДМС України у Закарпатській області в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

З досліджених матеріалів справи слідує, що 26 січня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. За час шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.06.2013 року.

На даний час ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Сторони проживають окремо, малолітній син проживає разом з матір'ю ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що як ОСОБА_1, так і ОСОБА_5 мають намір виїжджати з малолітнім сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, з метою оздоровлення останнього, однак спільної згоди щодо порядку такого виїзду дійти не можуть.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, предметом їх основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відпочинок та оздоровлення є важливою складовою життя дитини, спрямований саме на всесторонній розвиток дитини.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідне положення закріплено і в п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, чинне законодавство, передбачаючи випадки недобросовісного відношення до батьківських прав одного із батьків дитини, визначив можливість виїзду дитини за кордон на підставі судового рішення.

Також, згідно абз.1 та 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно абз.4 ч.2 ст.4 цього Закону - проїзний документ на дитину оформляється на три роки або до досягнення дитиною 18-річного віку.

Оцінивши в сукупності зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.141 СК України батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, приймаючи до уваги, що сторони - батьки малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не можуть знайти спільної згоди щодо виїзду останнього за кордон, суд приходить до переконання, що первісна позовна заява ОСОБА_1 та зустрічна позовна заява ОСОБА_5 підлягають до часткового задоволення, зокрема необхідно надати матері ОСОБА_1 та батькові ОСОБА_5, без згоди іншого з батьків, на оформлення проїзного документу на дитину (паспорту громадянина України для виїзду за кордон) для малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на зворотний в'їзд в Україну, а також виїжджати за межі України та на зворотний в'їзд в Україну із малолітнім сином, а також у супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків, без дозволу (згоди) та супроводу іншого з батьків - строком на три роки. Задоволення вимог в цій частині не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує безпосередньо права та інтереси малолітньої дитини.

У відповідності до ст..88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн., а також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 88, 224, 226, 227, 233, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Первісну позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Надати дозвіл матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, на оформляти проїзного документу на дитину (паспорту громадянина України для виїзду за кордон) для малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на зворотний в'їзд в Україну строком на три роки.

Надати дозвіл матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, виїжджати за межі України та на зворотний в'їзд в Україну із малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини, без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Надати дозвіл батькові - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на оформляти проїзного документу на дитину (паспорту громадянина України для виїзду за кордон) для малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на зворотний в'їзд в Україну строком на три роки.

Надати дозвіл батькові - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, виїжджати за межі України та на зворотний в'їзд в Україну із малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також у супроводі інших осіб, уповноважених батьком дитини, без дозволу (згоди) та супроводу матері дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Микуляк П.П.