Справа № 359/5307/14 Головуючий у І інстанції Ткаченко Д. В.
Провадження № 22-ц/780/220/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є.М.
Категорія 18 28.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 23550 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % терміном по 04.09.2011 р. включно. Вказану заборгованість відповідач у добровільному порядку не сплачує. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 був укладений договір застави транспортного засобу (автомобіль марки «Hyundai» модель «HD» реєстраційний номер: НОМЕР_1). Також, за кредитні зобов'язання ОСОБА_2 поручилась відповідати ОСОБА_3, у зв'язку із чим був укладений відповідний договір поруки між нею та банком. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 9262,61 євро та 1522888,55 грн., яку він в добровільному порядку не сплачує, на підставі ст. 526, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України в позовній заяві банк просив суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задовольнні позовних вимог.

Дана справа неодноразово розглядалась судами різних інстанцій.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 травня 2014 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2013 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 20 травня 2014 року було скасовано.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2013 року було частково задоволено позов позивача та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість щодо повернення кредиту у сумі 8001,78 євро, що еквівалентно 85397,03 грн., заборгованість за процентами в розмірі 1260,83 євро, що еквівалентно 13455,90 грн., пені в розмірі 54241,84 євро, що еквівалентно 586036,37 коп. та 3 % річних в сумі 278,17 євро, що еквівалентно 3003,43 грн.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, врахувавши зауваження, наведені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції було встановлено наступні обставини, на підставі яких було зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог частково, з яким погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 04 вересня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № №77.1/АA-01603.08.2, за умовами якого позивач зобов'язався відкрити позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 23550 грн., а відповідач зобов'язався до 04.09.2011 р. в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати банку проценти у розмірі 16 % на рік, сплачувати інші передбачені договором платежі.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_2 04.09.2008 р. був укладений договір застави транспортного засобу предметом якого є: автомобіль марки «Hyundai» модель «HD» реєстраційний номер: НОМЕР_1 рік випуску: 2008, тип ТЗ: фургон - С, № кузова/шасі: № НОМЕР_3 НОМЕР_2, що належить на праві власності відповідачу.

Також, з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором 02.10.2007р. між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно якого, вона поручилась перед позивачем за виконання позичальником кредитного договору.

Встановлено, що позивачем належним чином було виконано свої обов'язки щодо надання відповідачу грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. Водночас, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором не виконує належним чином, у зв'язку із чим, у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором, а саме: 8001,78 євро сума заборгованості за кредитним договором; 1260,83 євро сума заборгованості за процентами; 1515113,56 грн. сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. Сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту згідно розрахунку заборгованості станом на 22.05.2013 року складає 278,17 євро, що еквівалентно 3005,43 грн.

У відповідності до в ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом вищевказаної статті на позичальника покладається обов'язок повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. У разі відмови або ухилення позичальника від добровільного повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним, згідно ч. 2 ст.16 ЦК України кредитодавець має право звернутись до суду з вимогою примусового їх стягнення.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до « 10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 654 (шістсот п'ятдесят чотири) євро 00 євроцентів та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку. Відповідно до п.3.6. кредитного договору позичальник зобов'язується, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі 1.6 процента від суми простроченої заборгованості.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про те, що вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованість щодо повернення кредиту в сумі 8001,78 євро, що еквівалентно 85397,03 грн., заборгованість за процентами в розмірі 1260,83 євро, що еквівалентно 13455,90 грн., та три відсотки річних в сумі 278,17 євро, що еквівалентно 3005,43 грн. правомірними, обґрунтованими, а отже такими що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги банку про стягнення з відповідача пені у розмірі 1515113,56 грн. суд першої інстанції дійшов до вірного та доведеного висновку.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч. 3 ст. 267 ЦК України)

Враховуючи те, що у судовому засіданні 18.11.2013 року відповідач просив застосувати позовну давність в один рік до вимог про стягнення пені, приймаючи до уваги наданий до суду розрахунок пені позивача від 22.05.2013 року, колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність застосувати до вимоги про стягнення пені, спеціальну позовну давність в один рік та стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 54241,84 євро, що еквівалентно 586036,37 грн. за період з 22.05.2012 по 22.05.2013 роки.

Суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позивачем вимог, з чим погоджується і колегія суддів.

З виписки рахунка відповідача, наданої банком за період з 04 вересня 2008 року по 19 лютого 2013 року, вбачається, що після відчуження автомобіля кошти у розмірі 1000 грн. не були перераховані на кредитний рахунок відповідача (а.с. 33-46), хоча матеріали справи містять докази зняття транспортного засобу з обліку у Бориспільському РЕВ саме представником банку (а. с. 92).

З наданої позивачем виписки з особового рахунка ОСОБА_2 встановлено, що саме 20 жовтня 2010 року ПАТ «Родовід Банк» зараховано на кредитний рахунок відповідача кошти у сумі 8192,78 євро в якості сплати простроченого кредиту (а.с. 35) та 2807,22 євро, в якості сплати прострочених процентів (а.с. 45).

Судом першої інстанції також було встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором 02.10.2007р. між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно якого вона поручилась перед позивачем за виконання позичальником кредитного договору.

Стаття 543 ЦК України визначає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та враховує, що відповідач не навів підстав або обставин, які б могли призвести до скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, передбачених вимогами ст. 309 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: