У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - Василевича В.С.

Суддів- Шимківа С.С., Бондаренко Н.В.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представника ПАТ акціонерний банк

«Укоопспілка» Бабінець І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 1 жовтня 2014 року і додаткове рішення від 9 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укоопспілка», третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору та договору застави,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду від 1 жовтня 2014 року та додатковим рішенням від 9 грудня 2014 року в задоволенні позову у даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач доводить про незаконність та необґрунтованість рішення через невідповідність висновків суду матеріалам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оспорювані договори були укладені з ним в порушення норм Сімейного кодексу України без будь-якої згоди його дружини і суперечать Законам України «Про захист прав споживачів» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Так, при укладенні кредитного договору банк не повідомив його про всі істотні умови надання кредиту, можливі варіанти його повернення, договір не містить умов відповідальності банку.

Договір застави теж укладений з порушенням ст.576 ЦК України та Закону України «Про заставу», оскільки відсутні правовстановлюючі документи на заставне майно і він нотаріально не посвідчений.

По наведених підставах просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В запереченні на апеляційну скаргу ПАТ «Акціонерний банк «Укоопспілка» доводить про законність та обґрунтованість рішення.

Вказує, що висновки суду відповідають матеріалам справи та нормам матеріального закону. Встановлених законом підстав для визнання правочинів недійсними немає.

У разі незгоди з умовами кредитного договору позивач міг скористатись своїм правом, визначеним ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Таким правом позивач не скористався.

Договір застави теж укладено з дотриманням вимог закону.

По наведених підставах просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, привівши наведені у ній доводи.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її відхилення.

Як видно з матеріалів справи та як це встановлено судом першої інстанції, 28 грудня 2007 року між сторонами у даній справі був укладений кредитний договір, за умовами якого ПАТ «Акціонерний банк «Укоопспілка» надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 47300 грн. під 23 відсотки річних терміном на 24 місяці. В подальшому строк повернення кредиту продовжувався додатковою угодою до 26 грудня 2011 року.

В забезпечення виконання кредитного договору між цими ж сторонами був укладений договір застави рухомого майна на загальну суму 94600 грн. з переліком та оцінкою в акті опису. Згідно з умовами цього договору заставлене майно залишається на зберіганні у заставодавця, який зобов'язується створити належні умови для його зберігання у с.Заболоття Володимирецького району.

При укладенні договору заставодавець гарантував, що він є єдиним власником предмету застави і відсутність у третіх осіб права на це майно.

Судом перевірялись усі доводи позивача щодо порушення його прав як споживача при укладенні кредитного договору. Вони не знайшли підтвердження. З цього приводу у рішенні приведені відповідні мотиви, з яким колегія суддів погоджується.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при укладенні кредитного договору були порушені вимоги ст.65 СК України не заслуговують на увагу. Положення зазначеної норми закону щодо порядку розпорядження майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються саме розпорядження майном спільної сумісної власності подружжя і не стосуються права одного з подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов'язків для другого з подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору ( ч.1 ст.1054 ЦК України).

Окрім того, за змістом зазначеної норми закону право вимоги одним із подружжя про укладення кредитного договору недійсним належить виключно тому з подружжя, без згоди якого укладено кредитний договір.

Отже, відсутність згоди дружини позивача на укладення кредитного договору не може слугувати підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Не є підставою для скасування рішення доводи апеляційної скарги про те, що договір застави не був нотаріально посвідчений і на об'єкти застави відсутні правовстановлюючі документи.

При укладенні договору застави відповідач підтвердив своє право власності на об'єкти зазначені в акті опису від 28 грудня 2007 року, про їхню належність іншим особам не заявляв ( а.с.-10), його право власності на предмети застави не оспорено.

Відповідно до ст.577 ЦК України договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, якщо його предметом є нерухоме майно. У даній справі предметом застави є лише рухоме майно.

Відповідач впродовж тривалого часу (5 років) визнавав і виконував договір, просив врахувати його фінансове становище для відтермінування чергових платежів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання договору застави недійсним є правильним.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 1 жовтня 2014 року та додаткове рішення від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Шимків С.С.

Бондаренко Н.В.