Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 28 жовтня 2014 року по справі за позовом Державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» до ОСОБА_1, третя особа Підполозянська сільська рада Воловецького району про стягнення нанесеної шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ДП «Воловецьке лісове господарство» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення нанесеної шкоди.

Вимоги мотивовані тим, що 18.04.2014 року працівником державної лісової охорони ДП «Воловецьке лісове господарство» майстром лісу Підполозянського лісництва ОСОБА_2 у кварталі 26 таксаційному виділі 2 Підполозянського лісництва було виявлено самовільну рубку сухостійних дерев в кількості 4 штуки, яка була вчинена ОСОБА_1

Відповідно до постанови КМУ від 23.07.2008 року №665 зроблено розрахунок завданої шкоди, яка склала 3983,62 грн.

Рішенням Воловецького районного суду від 28 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави до місцевого бюджету Підполозянської сільської ради Воловецького району 3986 ( три тисячі дев'ятсот вісімдесят шість ) грн. 78 коп. завданої шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП "Воловецьке лісове господарство" судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні даного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 своїми діями завдала державі, зокрема, її лісовому фонду шкоду, а тому вона підлягає до стягнення в повному обсязі.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно акту про лісопорушення від 18.04.2014 року працівником державної лісової охорони ДП "Воловецьке лісове господарство" майстром лісу Підполозянського лісництва ОСОБА_2 виявлено самовільну рубку сухостійних дерев у кварталі 26 таксаційному виділі 2 Підполозянського лісництва.

З акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 18.04.2014 року вбачається, що було виявлено самовільну рубку сухостійних дерев в кількості 4 штуки ( а.с.9).

Відповідно до проведеного обрахунку розміру шкоди заподіяної лісу, завдана шкода з врахуванням індексації складає 3983,62 грн. ( а.с.8).

22.04.2014 року майстром лісу Підполозянського лісництва ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та лісничим Підполозянського лісництва ДП "Воловецьке лісове господарство" ОСОБА_3 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 136 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 подала до Воловецького районного суду заяву в якій зазначила, що не визнає позовних вимог, оскільки з 11 березня 2014 року по 06 липня 2014 року, вона знаходилася у м. Києві (а.с. 42-45), а тому не може бути притягненою до відповідальності.

Як було встановлено у суді, ОСОБА_1 при складанні цього протоколу присутня не була, як і не була затримана лісником чи майстром лісу при самовільній рубці дерев.

Отже докази про незаконну порубку деревини саме ОСОБА_1 відсутні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом не здобуто доказів щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні самовільної рубки 4 дерев, а так само завданні шкоди державі.

Таким чином рішення суду першої інстанції про задоволення позову, як таке, що ухвалене при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими (ст. 309 ч. 1 п. 2 ЦПК України), підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду від 28 жовтня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову Державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» до ОСОБА_1, третя особа Підполозянська сільська рада Воловецького району про стягнення нанесеної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді