Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3217/15 Головуючий у 1 інстанції: Ачкасов О.М.
Єдиний унікальний № 317/4395/15-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2015 року у справі за позовом територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що відповідач на підставі рішення Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 15.07.2011 року за №1 отримав безоплатно у власність земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,1109 га, що розташована в межах смт. Балабине Запорізького району, одержав на неї державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 05.08.2011 року, крім того, 24.03.2011 року на підставі рішення Запорізької міської ради №54 ОСОБА_3 отримав земельну ділянку НОМЕР_2 для ведення садівництва, загальною площею 0,0539 га, що розташована на території ОСГК "Нива-Еліт" в районі Дослідної станції, в межах м. Запоріжжя, одержав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 13.10.2011 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути з відповідача майнову шкоду, а саме вартість земельної ділянки міської ради у сумі 30 761 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням районного суду територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вимагаючи стягнення грошової суми з відповідача, позивач виходив з того, відповідач ОСОБА_3 отримав земельну ділянку у власність з порушенням встановленого закону, позаяк він вже мав земельну ділянку з тим же видом призначення та використання, а безоплатна приватизація припустима лише один раз та в межах не більше 0,12 га.

Враховуючи, що відповідач набув право власності на земельну ділянку незаконно, просили стягнути вартість її, розмір якої становить 30 761 гр. та є матеріальною шкодою, завданою державі в особі Запорізької міської ради.

Судом було враховано, що відповідачем допущено правопорушення, незаконно набута земельна ділянка, тому що згідно ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а відповідач на підставі рішення Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 15.07.2011 року за №1 отримав безоплатно у власність земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,1109 га, що розташована в межах смт. Балабине Запорізького району, одержав на неї державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 05.08.2011 року. Крім цього 24.03.2011 року на підставі рішення Запорізької міської ради №54 він також отримав земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,0539 га, що розташована на території ОСГК "Нива-Еліт" в районі Дослідної станції, в межах м. Запоріжжя, і також одержав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 13.10.2011 року.

Разом з тим, суд правомірно не знайшов підстав для стягнення з відповідача вартості земельної ділянки, тому що допущене ним порушення булу усунене шляхом вилучення у нього зазначеної ділянки та визнання недійсним виданого відповідачеві державного акту на землю.

Таким чином, земельна ділянка повернулася у власність та володіння позивача, жодних зазначень про завдану шкоду в позові не міститься.

Суд першої інстанції правильно виходив з положень ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України за якими обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому було враховано, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27.05.2013 року, яке набрало законної сили 07.06.2013 року, у справі за позовом прокурора Запорізького району Запорізької області до відповідача ОСОБА_3, Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання рішення недійсним, визнання державного акту недійсним, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, позов прокурора був задоволений, визнано недійсним рішення №1 12-ої сесії Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 15.07.2011 року в частині відведення та передання у власність відповідачеві земельної ділянки із земель запасу Балабинської селищної ради в межах населеного пункту площею 0,1109 га для ведення садівництва; визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, виданий відповідачеві; скасовано державну реєстрацію зазначеного державного акту; спірну земельну ділянку витребувано на користь Балабинської селищної ради Запорізького району з незаконного володіння відповідача ОСОБА_3.

Це рішення було виконане, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.11.2013 року, на підставі рішення суду державним реєстратором було скасовано право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, що належала йому згідно державного акту серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку.

Згідно ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 17.09.2014 року, яка набрала законної сили 18.12.2014 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3, обвинуваченого за ст. 190 ч.1 КК України, було закрито на підставі ст. 48 КК України, у зв'язку із зміною обстановки, звільнено від кримінальної відповідальності.

В кримінальному провадженні було встановлено та знайшло відображення у відповідній постанові, що на час розгляду у суді кримінального провадження у власності ОСОБА_3 вже знаходилося не дві земельні ділянки за одним цільовим призначенням "для ведення садівництва", а лише одна земельна ділянка, яка не перевищувала 0,12 га.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач хоча і порушив порядок отримання у власність земельної ділянки, передбачений чинним законодавством, за що згодом був притягнутий до кримінальної відповідальності, на час розгляду справи у суді має у приватній власності одну земельну ділянку для ведення садівництва, що передбачено законом як право громадянина України, іншу земельну ділянку відповідно до рішення суду було повернуто у власність територіальної громади в особі Балабинської селищної ради, тому підстав для відшкодування матеріальної шкоди (як вартість земельної ділянки) суд першої інстанції не знайшов.

Судова колегія погоджується з такими висновками, позаяк позивачем заявлено позов про відшкодування шкоди без зазначення того, в чому полягає така шкода, чим вимірюється її розмір за умови, що земельна ділянка не вибула ані з власності, ані з володіння позивача.

Будь-яких доводів щодо погіршення якості земельної ділянки, або інших обставин, що зумовили втрати позивача на зазначену у позові суму - позивачем не надано.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сама по собі та обставина, що земельна ділянка незаконно тимчасово була вилучена у позивача не є підставою для стягнення з відповідача повної вартості цієї земельної ділянки.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради - відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: