Номер справи 220/1399/14-ц
Номер провадження № 2/220/17/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Єфименко В. І., при секретарі Тахтаровой Н. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Велика Новосілка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом і земельною ділянкою, -

встановив:

Як зазначає позивач, вона з 1980 року мешкає в житловому будинку АДРЕСА_1, який було придбано за договором купівлі- продажу. В другій половині вказаного будинку проживали подружжя ОСОБА_4, які давно померли. Чотири роки тому вказаний будинок було зайнято дочкою померлих- ОСОБА_2, яка занедбала житловий будинок, внаслідок чого на її половину будинку тепер переповзають миші, павуки, довгоносики та інші шкідники. Зазначає також, що відповідачами було зайнято і земельну ділянку при цьому будинку,які встановивши огорожу, перегородили їй вихід, через що вона вимушена тепер ходити городом. Крім того ,вказала, що відповідачами було розміщено неподалік будинку позивача копну соломи, що загрожує пожежею її майну, просить суд усунути перешкоди у користуванні її житлом і присадибною ділянкою, заборонивши відповідачам користуватися в подальшому житловим приміщенням і присадибною ділянкою, яка належала подружжю ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 і зобов'язати відповідачів прибрати звідти солому, сіно, зерно, шифер і інші свої речі, стягнути на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. правову допомогу у сумі 450 грн. 00 коп..

Позивач ОСОБА_1 надала суду письмову заяву,в якій ,підтримуючи свої вимоги, просить про розгляд справи за її відсутності у присутності її представника.

В судовому засіданні представник позивача- ОСОБА_15, підтримали позовні вимоги.

Відповідачі в судовому засіданні не визнали позовні вимоги у повному обсязі та просять у задоволенні їх відмовити.

Представник відповідачів- ОСОБА_16 просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено наступне.

1 / 2 ч. житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 належить на підставі договору купівлі-продажу будинку від 31.03.1980року чоловіку позивачки- ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а інша частина будинку належить на підставі записів у погосподарській книзі виконкому Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (особовий рахунок НОМЕР_1) матері ОСОБА_2-ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7,9,55,57).

Ч. 1 ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч. 3 вказаної статті встановлюється, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно актів комісії Комарської сільської ради Великоновосілківського району про огляд присадибної ділянки біля буд.АДРЕСА_1 та санітарного стану цього будинку (а.с.5-60),а також акту заміру присадибних ділянок від 19.08.2014 року(а.с.11) і пояснень в судовому засіданні в якості свідків- членів цієї комісії ОСОБА_6,ОСОБА_7 встановлено, що присадибна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 і на якій мешкають сторони, має довжину зі сторони вул. Леніна 24 м., з боку вул. Нової -89 м., з тилу- 29 м., з боку присадибної ділянки гр. ОСОБА_2 межа йде ломаною лінією 88 м., 2 м, 2 м. Площа присадибної ділянки, де мешкає гр. ОСОБА_8, раніше закріпленої за померлим чоловіком ОСОБА_9, згідно земельно-кадастрової книги - 0,24 га., а фактично складає - 0,25 га.

Присадибна ділянка гр. ОСОБА_2 проходить: з боку вулиці Леніна - 39,5 м., з боку земельної ділянки,належної ОСОБА_10, прямою лінією -101 м., з тильної сторони -32 м., з боку присадибної ділянки гр. ОСОБА_1 межа має ломану лінію- 88 м., 2 м., 2 м. Площа присадибної ділянки ОСОБА_11, згідно земельно-кадастрової книги- 0,07 га., а фактично використовується 0,31 га. Залишок 0,24 га., належав померлій матері відповідача ОСОБА_11- ОСОБА_4.При цьому було також встановлено, що частина зазначенного будинку, якою корситується ОСОБА_2 складається із п*яти кімнат, в яких знаходяться меблі.Зерна,дров,наявності видимого сміття, ознак знаходження щурів, мишей та інших шкідників- не виявлено, а санітарний стан будинку в нормі.

Не знайшло підтвердження і посилання позивача на незаконність користування відповідачами будинком , розташованим по АДРЕСА_1. Відповідно до нотаріально - посвідченої копії паспорта ОСОБА_2 на сторінці 11 є реєстраційний штамп, згідно якого відповідачка зареєстрована по АДРЕСА_1 з 10.04.1985 року. Таким чином, суд приходить до висновку про законність користування ОСОБА_2 вказаним будинком та прилеглою до нього земельною ділянкою.

Спростовуються доводи позивача і про неможливість виходу до вулиці через шиферну огорожу, що поділяє прилеглі земельні ділянки. Відповідно до акту огляду присадибної ділянки від 16.12.2014 року, який було складено на підставі огляду комісією у складі землевпорядника Комарської сільської ради ОСОБА_12, голови Комарської сільської ради ОСОБА_6, депутата сільської ради ОСОБА_7,(а.с.58-60) присадибна ділянка в с. Новоочеретувате по вул. Леніна будинок № 33 має два незалежних один від одного входи, що виходять на вул. Леніна, один з лицевої сторони, інший з бокової сторони ділянки, присадибна ділянка поділена огорожею згідно межовим нормам. Огорожа, яка поділяє ділянку встановлена на законних підставах та не заважає гр. ОСОБА_1 у пересуванні.

В судовому засіданні було оглянуто фотокартку №3, на якій зображено подвір'я позивача(а.с.81), з якої вбачається, що остання має окремий вихід до вулиці, а на фотокартці № 2, 4, 5(а.с.80,77,78) зображене подвір'я позивачки, що огороджене будівельною сіткою зі сторони городу. Зазначеними знімками поряд з актами комісії спростовується твердження ОСОБА_1 про неможливість її виходу до вулиці, оскільки має власний вихід з подвір'я, а твердження про вимушений прохід через власний город неспроможні, оскільки огорожа не має виходу, через що позивачка фізично не може виходити з подвір'я до городу.

Згідно дослідженого Припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту від 18.08.2014 року(а.с.61), який було складено провідним інспектором Великоновосілківського РВ ГУ ДСНС України у Донецькій області капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_13 на підставі позапланової перевірки домоволодіння гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 було запропоновано в строк до 18.09.2014 року прибрати копну сіна та соломи, розташованої менше 15 м до лінії електропередачі та 50 м. до житлового будинку та його письмової відповіді позивачу ОСОБА_1 від 18.08.2014 р. № 720, підтверджується висновок суду, що відповідач ОСОБА_3. не причетний до розміщення копни соломи та сіна, та, що до вказаного терміну, а саме до 18.09.2014 року порушення було усунено, оскільки у приписі відсутня відмітка про невиконання припису, а у наданій відповідачами фотокартки № 6 (а.с.79)відсутні ознаки наявності копни соломи або сіна.

Відповідно до наданої представником відповідача копії трудової книжки серія НОМЕР_2 від 12.06.2002 року, належної ОСОБА_3, останній працював охоронцем у ТОВ «Альянс сервіс секвюриті» у м. Донецьку в період з 01.07.2010 року по 31.10.2012 рік, що спростовує твердження позивачки про захоплення відповідачем подвір'я АДРЕСА_1

Таким чином , суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ст. 88 ЦПК України, встановлюється, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 09.12.2014 року та акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 19.01.2015 року ОСОБА_3 було сплачено адвокату ОСОБА_14 за надану нею правову допомогу -650 грн. 00 коп.. Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 03.12.2014 року та акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 19.01.2015 року ОСОБА_2 було сплачено адвокату ОСОБА_14 650 грн. 00 коп. за надану нею правову допомогу(а.с.67-68).

П. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлюється, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

У п. 48 вказаної постанови зазначається, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, витрати понесені відповідачами є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних прав від 02.09.2014 р.№27/0/38-14, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом і земельною ділянкою- відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 650 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 650 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Великоновосілківський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя В. І. Єфименко