Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/1206/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Савчака А.В.

секреатря - Подусівської Л.В.

представника

позивачки - ОСОБА_2

представника

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з даним позовом. Просить стягути з відповідача 10000грн. безпідставно набутих коштів та 1028.22грн. нарахованих процентів за користування грошима. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що її батько ОСОБА_6 26.12.2012 року перерахував на платіжну картку відповідача 10000 грн. в якості позики. Однак, відповідач ухилився від укладення письмового договру позики. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. До часу смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 так і не повернув отримані кошти.

Позивачка згідно витягу з Спадкового реєстру є спадкоємницею померлого, а отже вважає, що має всі підстави вимагати повернення коштів, як спадкоємець померлого.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. Надала суду заперечення до позову. Наполягала на тому, що отримані відповідачем кошти є не позикою, а його власними коштами, які відповідач позичав ОСОБА_6 восени 2012 року. В відповідача була розписка від ОСОБА_6 про отримання останнім позики, однак після повернення коштів - відповідач повернув ОСОБА_6 розписку через водія рейсового автобуса. Крім того, ОСОБА_6 помер через один місяць після перерахування коштів. Протягом даного часу він до відповідача з будь-якими претензіями не звертався. Крім того, представник відповідача наполягала на тому, що договір позики на суму понад 20 неоподатковуваних мінімувів доходів громадян між фізичними особами мав укладатись в письмовій формі. Однак, позивачка не надала суду такого договору чи розписки відповідача про отримання ним позики. Подані позивачкою квитанції лише підтверджеють факт перерахування коштів на картку відповідача і не свідчать, що дані кошти отримані ним як позика.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи, які містяться в матеріалах справи суд встановив такі обставини та правовідносини.

Позивачка є правонаступником (спадкоємцем) померлого ОСОБА_6, згідно витягу з Спадкового реєстру.

В матеріалах справи також містяться дві копії дублікатів квитанції від 26.12.2012 року на суму 5000 грн. кожна та повідомлення про уточнення реквізитів платежу. З даних докмуентів вбачається, що кошти на користь відповідача були перераховані ОСОБА_6

Крім цього, представник відповідача визнала, що кошти в сумі 10000 грн. були отримані відповідачем від ОСОБА_6

Як вбачається з копій квитанцій в призначені платежу зазначено, що це був переказ особистих коштів ОСОБА_5

Будь-які інші докази у справі відсутні.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стяття 208 ЦК України передбачає, що у письмовій формі

належить вчиняти

правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно статті 1047 ЦК України д

оговір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Такого договору між відповідачем та ОСОБА_6 суду не надано. Не надано також ї розписки від відповідача про отримання ним позики.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказування позивачкою наміру укласти договір позики в майбутньому після переказу ОСОБА_6 коштів відповідачу нічим не підтверджується. Твердження ж позивачки про переказ коштів померлим відповідачу у звязку з домовленістю укласти договір позики в майбутньому є нічим не обґрунтованим, а лише припущенням ОСОБА_4 про характер вказаної фінансової операції.

Враховуючи викладене, проаналізувавши фактичні обставини справи у їх сукупності та взаємозв'язку суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки факт порушення відповідачем прав свобод чи інтересів позивачки не знайшов свого підтвердження, жодних правових підстав для задоволення позову судом не встановлено, а позивачем не надано.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 57-61, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 208, 1046, 1047 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення даного рішення.

Суддя А. В. Савчак