АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1400/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 7 вересня 1996 року в відділі РАЦС за номером актового запису 377 він зареєстрував шлюб з відповідачкою.

При спільному подружньому проживанні у них народилося троє дітей: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьками яких є вони, сторони по справі.

В останній час спільного подружнього проживання із-за нездорової обстановки в сім'ї між ними часто стали виникати сварки та непорозуміння, які призвели до того, що у них виник намір розірвати шлюб. В березні 2011 року шлюб між ними було розірвано, але вони по листопад 2013 року шлюбних стосунків не припиняли та проживали разом однією сім'єю.

За час спільного проживання між ними було укладено договір про спільне виховання та утримання дітей. Відповідно до даного договору він взяв на себе обов'язки утримувати дітей, а відповідачка не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Проте, після припинення спільного проживання в листопаді 2013 року, відповідачка припинила виконувати обов'язки покладені на неї в договорі про спільне виховання та утримання дітей, а саме: стала чинити йому перешкоди в спілкуванні та вихованні дітей, як то передбачено п.п. 5,6,8 Договору, в зв'язку з чим він звертався до органу опіки і піклування, де 13 лютого 2014 року було прийнято рішення, яким визначені йому дні зустрічей з дітьми. Але відповідачка рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради також не виконує.

Вважає, що відповідачка своїми діями порушує його права та інтереси, як батька дітей, а тому просив зобов'язати ОСОБА_6 не чинити йому перешкод в спілкуванні з дітьми, прийняття участі у їх вихованні та визначити спосіб його участі у вихованні дітей у вигляді систематичних побачень, можливості спільного відпочинку, а саме: кожну суботу та неділю з 10.00 год. до 20.00 год.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_7 в спілкуванні з сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняття участі у їх вихованні.

Визначено спосіб участі ОСОБА_7 у вихованні дітей у вигляді: систематичних побачень, можливості спільного відпочинку по суботах та неділях кожного тижня з 10-00 год. до 20-00 год., у зручний для дітей час.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку.

Вважає, що рішення суду є необ'єктивним, необґрунтованим та незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просила рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні його позовної заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає виходячи з наступного.

Відповідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Саме тому ст. 157 СК України покладає на того з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язання брати участь у її вихованні та надає право на особисте спілкування з нею.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копій свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1, Серії НОМЕР_2, Серії НОМЕР_3, батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.5-7).

Відповідно до копії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано(а.с.8).

25 січня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договір про спільне виховання та утримання дітей(а.с. 10-11). В даному договорі вирішене питання щодо утримання дітей та виховання дітей, а саме: основні питання виховання Дітей будуть вирішувати спільно, зокрема, щодо перспективних напрямків розвитку Дітей(п. 5); ОСОБА_7 має право спілкуватися з Дітьми з урахуванням їх бажання, стану здоров'я та навчального процесу (п. 6); зобов'язуються не чинити перешкод у спілкуванні Дітей із дідом, бабою та іншими родичами(п.8).

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За відсутності згоди між батьками щодо участі у вихованні дитини того з них, хто проживає окремо, і у разі виникнення спору згідно ч. 1 ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Розглянувши заяву ОСОБА_7 та клопотання комісії з питань захисту прав дитини та врахувавши, що діти проживають разом з матір'ю, Виконавчий комітет Уманської міської ради 13 лютого 2014 року ухвалив рішення №25, яким визначив дні зустрічей громадянина ОСОБА_7 з дітьми таким чином: щосуботи(а.с. 9).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення у справі про задоволення позову суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема суд першої інстанції не врахував, що відповідно до правил ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які би підтверджували, що відповідачка ОСОБА_6 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, а саме рішення Виконавчого комітету Уманської міської ради №25 від 13 лютого 2014 року .

Із змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що суд не встановив, які саме перешкоди відповідачка чинить позивачу у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. В рішенні суду відсутнє посилання на докази, які би підтверджували вказані вище обставини та їх оцінка відповідно до правил ст. 212 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року є незаконним та необґрунтованим, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :