Номер провадження: 22-ц/785/2000/15
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Черевка П.М., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_9, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Комунальне підприємство "Житлово-комунальний сервіс "Північний" - "Про заміну договору найму, зобов'язання вчинити певні дії", -

ВСТАНОВИЛА:

30.10.2014 року ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому посилаючись на те, що між ними та відповідачами існують постійні суперечки щодо сплати комунальних послуг за користування квартирою АДРЕСА_1, в якій вони проживають, просили змінити договір найму жилого приміщення, передавши їм у користування дві житлові кімнати площею 19,4 кв.м., 9,0 кв.м., відповідачам дві інші житлові кімнати площами по 11,5 кв.м. кожна, інші приміщення залишити в загальному користуванні. Позивачі стверджували, що між ними та відповідачами існує встановлений порядок користування квартирою та з цього приводу відсутні спори. А також позивачі просили зобов'язати КП ЖКС "Північний" укласти з ними окремий договір найму на користування вказаними жилими кімнатами.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, виступаюча в своїх інтересах та за довіреністю в інтересах ОСОБА_5, пред'явлені позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні.

ОСОБА_8, виступаючи від свого імені та в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_9, 2011 року народження, зазначила, що вона на спірній жилій площі тимчасово не проживає, проте від права на користування квартирою не відмовляється. Вважала, що в задоволенні пред'явлених позовних вимогах слід відмовити у повному обсязі.

Від представника КП "ЖКС "Північний" надійшла заява, в якій він зазначив, що пред'явлені позовні вимоги до комунального підприємства є безпідставні, так як вони є неналежною стороною, в зв'язку з тим, що вони приймають участь в розгляді справи в якості третьої особи, а відтак не можуть нести обов'язок по пред'явленому позову.

Представник Суворовської районної адміністрації ОМР до суду не з'явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

25.12.2014 року ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять скасувати рішення районного суду, справу направити до того ж суду для розгляду в іншому складі, посилаючись на неповне з'ясування районним судом обставин по справі

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя був наймачем квартири АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_10 особовий рахунок на інших членів сім'ї померлого не відкритий.

Зазначена квартира розташована на 4 поверсі 12-ті поверхового житлового будинку та складається з чотирьох жилих кімнат, площами: 19,4 кв.м., 11,5 кв.м., 9,0 кв.м., 11,5 кв.м. Вказані квартира обладнана окремою кухнею площею 7,6 кв.м., коридором площею 12,3 кв.м., ванною кімнатою 2,8 кв.м., туалетом 1,0 кв.м. та трьома коморами площами 0,5 кв.м., 2,1 кв.м., 0,5 кв.м. Загальна площа квартири складає 86,20 кв.м., з якої житлова площа - 51,14 кв.м.

У даній квартирі на час розгляду справи зареєстровані і проживають: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які займають дві житлові кімнати площами 19,14 кв.м., 9,0 кв.м. та ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, які фактично проживають в двох інших жилих кімнатах по 11,5 кв.м. кожна.

Спір щодо встановленого між сторонами порядку користування жилими кімнатами між сторонами відсутній.

ОСОБА_8 та її малолітня донька ОСОБА_9, які також зареєстровані в квартирі, але тимчасово не проживають.

Таким чином, на даний час право на користування жилою площею в спірній квартирі мають вісім осіб, з якої, з урахуванням фактичного користування жилими кімнатами, на позивачів (три особи) припадає 9,38 кв.м. на кожного члена сім'ї, а на відповідачів (п'ять осіб) 4,6 кв.м. жилої площі на кожного члена сім'ї. На кожну особу, яка має право на проживання у вказаній квартирі, припадає по 6,39 кв.м. жилої площі.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЖК України, члени сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

Частина 2 ст.104 ЖК України регламентує право на звернення до суду у випадку відмови члена сім'ї дати згоду на укладання окремого договору.

Відповідно до ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЖК України не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі.

Статтями 47, 48 ЖК Української РСР передбачено, що норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Відповідно до постанови ВК Одеської обласної ради народних депутатів та президії ради Федерації профспілок Одеської області від 17.09.1991 року, зазначено, що середній розмір забезпеченості громадян житловою площею в населених пунктах Одеської області становить 8,5 кв.м.

На квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, приймаються громадяни, які займають жилу площу до 6 кв.м. включно на проживаючого члена сім'ї.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що виходячи із того, що розмір жилої площі на кожну проживаючу особу в спірній квартирі є меншим від встановленого для надання одній особі, що виключає можливість укладання окремого договору найму жилого приміщення, позовні вимоги про зміну договору найму є безпідставними.

Крім того, колегія суддів вважає, що районний суд правильно звернув увагу на те, що позовні вимоги щодо зміни договору найму жилого приміщення пред'явлені до КП "ЖКС "Північний", яке залучено до участі у справі у якості третьої особа без самостійних вимог, а відтак не може відповідати по пред'явленим вимогам в цій частині.

Позивачами не заявлялися вимоги про залучення до участі у справі в якості співвідповідача та/або заміни первісного відповідача на належного.

Суд, в силу ст. 33 ЦПК України, позбавлений права самостійно, без клопотання позивачів, залучати до участі у справі співвідповідачів або проводити заміну первісного відповідача на належного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи не вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Вказана норма забороняє зловживання правом, розрізняючи види останнього, а саме навмисне завдання шкоди іншій особі у процесі реалізації свого права та зловживання правом, пов'язане з використанням недозволених форм його реалізації, але у рамках загального дозволеного типу поведінки щодо даного права.

Зловживання правом тягне за собою застосування санкції, яка передбачає відмову у охороні неналежно здійснювального права.

Право на захист є складовою частиною самого суб'єктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є безпідставними, у зв'язку з чим неспроможними та такими, що не спростовують висновків суду, не маючи підстав та доведеності для задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І.Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

04.02.2015 року м. Одеса