Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015 Справа №607/10046/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Василечко І.Я.

прокурора Хома І.А.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться станом здоров'я дочки, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по її утриманню та вихованню.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та обґрунтовуючи їх пояснила, що відповідач по справі, з часу народження дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її життям.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з»явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні підтримала висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, вказавши, що він не приймає участі у вихованні дитини, його неповнолітня дочка позбавлена догляду, матеріальної допомоги та будь-якого піклування з боку батька. Тому, служба у справах неповнолітніх та дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача.

Прокурор, з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини, не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2014 року).

У даному шлюбі у них народилася дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане 01.03.2004 р. Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області).

Позивачка ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується довідкою №1454 від 16.06.2014 року, виданою ТОВ «КомЕнерго-Тернопіль-2».

Як встановлено в судовому засіданні, батько ОСОБА_3, з часу народження дитини, не проявляє до дочки батьківської уваги та турботи, не цікавиться станом її здоров»я, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у вихованні. Дитина перебуває на повному утриманні матері.

Також, згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_3, учениці 4-А класу ТСШ №5 з поглибленим вивченням іноземних мов, навчанням та вихованням ОСОБА_3 займається мама і бабуся. Протягом 4 років навчання батько не контактував з вчителями і не цікавився життям ОСОБА_3 в школі.

Згідно висновку Органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №73 від 04.02.2015 року, орган опіки та піклування, беручи до уваги рекомендації опікунської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він не виконує батьківських обов»язків щодо виховання та утримання дочки, не створює умов для фізичного, духовного, морального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх

повноліття...».

Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини (надалі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню його неповнолітньої дочки.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Тому, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідача ОСОБА_2, слід позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.164, 165 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан