ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1066/15-ц
провадження № 6/753/112/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Шклянка М. П.

при секретарі Калініченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Данилюк О.Б. ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд-

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець ВДВС Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Данилюк О.Б. звернувся з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до повного виконання майнових зобов'язань.

Свої вимоги державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві мотивував тим, що на виконання до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві надійшов виконавчий лист №753/878/14 від 27.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ СК «Гарант Система» заборгованість у розмірі 85038,14 грн.

08.07.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано строк для самостійного виконання до 15.07.2014 року та направлено боржнику. Борижник в строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконав. Про причини такого невиконання державного виконавця повідомлено не було. Нааний час виконати судове рішення не виявляється можливим, оскільки боржник ухиляється від самостійного виконання своїх забов'зань.

В судове засідання державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві не з'явився, повідомлений належним чином. Представник боржника ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання та надав суду свої заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державної виконавчої служби.

Суд дослідивши подання вважає, що подання про тимчасову заборону виїзду за кордон задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах подання відсутні будь-які докази необхідності обмеження прав боржника, а саме ОСОБА_2 Відповідно до заперечень представника боржника ОСОБА_4, ОСОБА_2 не ухилявся від виконання судового рішення, оскільки не здійснював діяння (дій чи бездіяльності), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні покладених на нього обов'язків. ОСОБА_2 дізнався про наявність виконавчого провадження лише у лютому 2015 року, і готовий виконати зобов'язання за вищевказаним рішенням повністю протягом 4 місяців пропорційними платежами.

Відповідно до Узагальнення Верховного суду України від 01.12.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону № 606-ХІУ, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

В обгрунтування заявлених вимог Заявником було надано до суду копію виконавчого документу, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копії відповідей на запити, копію акту державного виконавця, відповідно до якого здійснювався вихід державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, копії викликів Боржника. Разом з тим, до свого подання Заявник не додає докази отримання ОСОБА_2 вказаних викликів. Оскільки ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але з березня 2014 року постійно не проживає за цією адресою, оскільки перебуває за кордоном у республіці Таджикистан, здійснюючи постійний догляд за хворим родичем.

Враховуючи викладене, проаналізувавши заяву заявника та матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні головного державного виконавця Данилюк О.Б. ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: