Справа №477/2493/14-ц 26.05.2015 26.05.2015 26.05.2015
Провадження №22ц/784/1043/15 Головуюча в першій інстанції Семенова Л.М.
Категорія 30 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Кудрі В.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

представника позивачки ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5

про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА :

15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення 5 000 грн. моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що 30 грудня 2013 року між нею та відповідачем в приміщенні магазину ПП «ОСОБА_6» виник конфлікт, ініціатором якого був останній. Під час даного конфлікту, у присутності односельчан та її неповнолітніх дітей, відповідач принижував її честь та гідність, ображав її та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Крім того, відповідач схопив її за шию та декілька разів вдарив у ліве плече, внаслідок чого вона впала та отримала травму голови. Від таких дій відповідача її молодший син дуже злякався, що призвело до звернень за медичною допомогою. Того ж числа, з приводу побиття, вона звернулася до Шевченківської амбулаторії, де їй було поставлено діагноз гематома тіла з правої сторони та струс головного мозку. На підставі вказаного, слідчим Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001741 від 30 грудня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Іншою постановою слідчого Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 14 січня 2014 року вказане кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченим ч. 1 ст. 296 КК України. Крім того вважає, що відповідачем скоєно злочин, передбачений ст. 125 КК України - спричинення легких тілесних ушкоджень (а.с. 43).

Посилаючись на вищезазначене та те, що діями відповідача та подальшими наслідками їй спричинена моральна шкода, позивачка просила суд позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року позов задоволено часткового. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 2 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 121 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та закрити провадження по справі. На думку апелянта, рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За положеннями статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З роз'яснень, які містяться в пунктах 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, дав належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і на підставі вимог ст. 1167 ЦК України дійшов правильного висновку про те, що з вини ОСОБА_5, який став ініціатором конфлікту та висловлювався на адресу позивачки нецензурною лайкою, ображав її в присутності дітей та сторонніх осіб, позивачці спричинена моральна шкода, а тому обґрунтовано поклав на нього обов'язок по відшкодуванню зазначеної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 30 грудня 2013 року звернулась з заявою до Жовтневого РВ ММУ Миколаївської області по факту образи її, спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та даний факт було внесено до ЄРДР за ознаками кримінального провадження передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Постановою слідчого Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 14 січня 2014 року вказане кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченим ч. 1 ст. 296 КК України.

Вказана постанова у встановленому законом порядку позивачкою до суду не оскаржувалася.

Як встановлено судом, саме з пояснень сторін та показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, допитаних в судовому засіданні, 30 грудня 2013 року приблизно о 17-30 годині ОСОБА_5 став ініціатором конфлікту між ним та позивачкою. На її адресу він висловлювався нецензурною лайкою, ображав її в присутності її дітей та сторонніх осіб, які знаходились у магазині, чим принизив її людську гідність та честь. Також судом встановлено, що між сторонами по справі існують неприязні стосунки.

Зазначені факти відповідачем не оспорюється та підтверджують неправомірність його дій, так як статтями 28, 68 Конституції України передбачено право кожної людини на повагу до його гідності та кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки відповідач діяв неправомірно порушив права позивачки, завдав їй душевних страждань, то відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України , повинен відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачці неправомірними діями відповідача була завдана моральна шкода, між якою і діями відповідача є причинний зв'язок, та доведена його вина в заподіяні цієї шкоди.

Висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25 травня 2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував обставини події, їх тривалість та наслідки, тривалість страждань та переживань позивачки, недоведеність останньою нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачем та зв'язок між захворюванням її сина та діями відповідача, а тому задовольнив позов частково.

Позивачка погодилась з вказаними висновками суду та в апеляційному порядку рішення суду не оскаржувала.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачкою не зазначено які саме дії відповідача призвели до приниження її честі і гідністі та спричинили їй моральну шкоду не може бути прийнято до уваги, тому що самі по собі неправомірні дії відповідача, нецензурна лайка, образливі слова викликають пригнічений стан, душевні страждання, потребують часу й зусиль для відновлення попереднього стану.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції справа розглядалась одночасно за цивільно-правовими правовідносинами та кримінально-правовими, так як ці посилання ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Додаткові пояснення до вказаної апеляційної скарги, які надійшли до апеляційного суду 22 квітня 2015 року, за своїм змістом є доповненням до апеляційної скарги та обґрунтовують незаконність рішення суду першої інстанції з інших підстав.

Проте, відповідно до вимог 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. Зазначений строк апелянтом не дотриманий.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду, яке перевірялось в межах доводів апеляційної скарги, є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді