Є.у.н.с.512/200/15-ц
24.03.2015 Провадження №2/512/144/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бростовської Н.О.,

секретаря - Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортні засоби та відшкодування завданих збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на трактори та відшкодування завданої шкоди в розмірі 5000грн..

Як встановлено ч.6 ст.110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди.

У позовній заяві позивач вказує, що відповідач завдав йому шкоду восені 2014 року коли він обробляв за допомогою транспортних засобів поля в с.Кам'яне, Савранського району, Одеської області.

За правилами ч.14 ст.110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа.

Враховуючи, що однією з позовних вимог є вимога щодо відшкодування завданої шкоди в с.Кам'яне, Савранського району, Одеської області, цей спір є підсудним Савранському районному суду Одеської області.

Позивач в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с.4).

Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги в частині визнання права власності на транспортні засоби фактично визнав, а щодо відшкодування шкоди не визнав, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.15-16).

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, встановив наступне.

01.01.2006р. між позивачем та Приватною агрофірмою «Ольга» був укладений договір користування, відповідно до умов якого Приватна агрофірма «Ольга» передала позивачу в користування наступні транспортні засоби: трактор МТЗ - 82.1, 2005 року випуску, заводський НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_1, маса 3850 кг, вартістю 18000грн., та трактор МТЗ - 80, 1997 року випуску, заводський НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, маса 3235 кг, вартістю 10000грн..

Ці обставини підтверджуються поясненнями відповідача, договором користування від 01.01.2006р. та актом приймання-передачі від 01.01.2006р. (а.с.5-6, 7).

Приватна агрофірма «Ольга» припинилася як юридична особа 10.04.2007р. шляхом ліквідації, що підтверджується витягом з ЄДР (а.с.8-11) та поясненнями відповідача (а.с.15).

Після ліквідації Приватної агрофірми «Ольга» транспортні засоби залишилися у позивача, який з 10.04.2007р. і до цього часу продовжував відкрито та безперервно ними володіти.

Ці обставини були визнані відповідачем, а тому згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Як встановлено ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності (ч.3 ст.344 ЦК України).

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч.4 ст.344 ЦК України).

Враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужими транспортними засобами, та на час звернення до суду він більш ніж п'ять років відкрито та безперервно володів ними, то це є достатньою підставою для задоволення його позовних вимог в частині визнання права власності на ці транспортні засоби.

Що ж стосується позовних вимог про відшкодування завданої шкоди, то суд відмовляє в задоволенні цих вимог, оскільки в супереч положенням ч.1 ст.60 ЦПК України позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач вичинив якісь протиправні дії та ці дії мали наслідком завдання шкоди в розмірі 5000грн..

Враховуючи викладене, керуючись ч.ч.1, 3, 4 ст.344 ЦК України, ч.1 ст.61, ч.3 ст.208, ст.ст.209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати, що право власності на трактор МТЗ - 82.1, 2005 року випуску, заводський НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_1, маса 3850 кг, належить ОСОБА_1, який проживає в с.Саражинка, Балтського району, Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Визнати, що право власності на трактор МТЗ - 80, 1997 року випуску, заводський НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, маса 3235 кг, належить ОСОБА_1, який проживає в с.Саражинка, Балтського району, Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (ч.1 ст.294, ч.1 ст.296 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч.1 ст.223 ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.