Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/7743/14-ц Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А.
Категорія 59 Доповідач Матюшенко І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Широкової Л.В., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до ОСОБА_1, Коростенського міського центру зайнятості про стягнення надлишково нарахованих та сплачених сум,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - ОДПІ) звернулася до суду з позовом до відповідачів в якому просила ухвалити рішення про стягнення зі ОСОБА_1 на її користь 3600 грн. 90 коп. надлишково нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Одночасно позивачем ставилося питання про забезпечення позову шляхом зупинення Коростенським міським центром зайнятості (далі - центр зайнятості) виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття ОСОБА_1 на суму 3600.90 грн. На обґрунтування позову зазначала, що при звільненні з роботи ОСОБА_1 останній було видано довідку про нараховану середню заробітну плату для пред'явлення до центру зайнятості. Довідка містила арифметичну помилку, що призвело до надмірного нарахування і виплати центром зайнятості на користь ОСОБА_1 допомоги по безробіттю на вище вказану суму. Відшкодування надмірно виплачених відповідачу грошових коштів було здійснено ОДПІ, а тому ОСОБА_1 має повернути ці кошти.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2014 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає про відсутність правових підстав для стягнення з неї спірної грошової суми.

Апелянт у судове засідання апеляційного суду не з'явився, представник ОДПІ доводи апеляційної скарги не визнав, представник центру зайнятості визнав доводи апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 09.12.2013 року працювала у позивача на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів фізичних осіб, єдиного соціального внеску та майнових податків управління доходів і зборів з фізичних осіб. Наказом від 03.02.2014 року № 5-о була звільнена з займаної посади за ст. 38 КЗпП України (а.с.5). Для пред'явлення до центру зайнятості 04.02.2014 року ОСОБА_1 позивачем було видано довідку про середню заробітну плату (а.с.6) зі змісту якої вбачається, що середньоденна заробітна плата звільненого працівника становила 131.61 грн. Центром зайнятості було призначено та розпочато виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, проте з часом виявлено, що зміст вказаної довідки від 04.02.2014 року не відповідає дійсності, оскільки ОДПІ невірно провела розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за січень 2014 року. Наказом центру зайнятості від 21.10.2014 року № 157 "Про відшкодування за рахунок роботодавця надлишково виплачених коштів ОСОБА_1." покладено обов'язок на начальника відділу ОСОБА_2 вжити заходів по відшкодуванню за рахунок роботодавця надлишково виплачених коштів в сумі 3600.90 грн. Вказана грошова сума сплачена ОДПІ на рахунок центру зайнятості у добровільному порядку. Пропозиція позивача до ОСОБА_1 про відшкодування спірної суми на користь ОДПІ залишена без задоволення.

Задовольняючі позовні вимоги ОДПІ, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 безпідставно заволоділа грошовими коштами у розмірі 3600.90 грн., ОДПІ за рахунок власних коштів відшкодовано центру зайнятості надмірно виплачені грошові кошти, тому, з посиланням на положення ст. 387 ЦК України, відповідач має відшкодувати вказану грошову суму позивачеві.

Проте, даний висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки протирічить нормам матеріального права.

Так, частиною третьою статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що достовірність зазначених у документах даних перевіряється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Особа, яка набула майно або зберегла його себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оскільки помилкове включення до розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 за січень 2014 року суми компенсації за невикористану відповідачем відпустку не є рахунковою помилкою у розумінні ст. 1215 ЦК України та позивачем не доведено недобросовісності дій відповідача при отриманні довідки від 04.02.2014 року, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням, в порядку ст. 309 ЦПК України, нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2014 року скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до ОСОБА_1 та Коростенського міського центру зайнятості про стягнення надлишково нарахованих та сплачених сум.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді