У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що

15 липня 2008 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») укладений кредитний договір № 2/8-В/ЖР ID 848114, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 1 224 221 грн 50 коп. стрком до 15 липня 2011 року для придбання житла за програмою «Житло дітям». Позивач вважав, що під час укладення кредитного договору банк допустив чисельні порушення норм чинного законодавства України та його права як споживача кредитної послуги.

Просив визнати кредитний договір від 15 липня 2008 року № 2/8-В/ЖР ID 848114 недійсним.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір № 2/8-В/ЖР ID 848114, укладений 15 липня 2008 року між Луцьким регіональним управлінням ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 10 грудня

2014 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову відповідно до вимог ст. ст. 215, 229, 230 ЦК України, оскільки належних доказів на підтвердження введення банком в оману позивача при укладенні договору не надано; згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору і при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони погодили усі істотні умови, що підтвердили підписами; порушення банком вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не підтверджено.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік