Ухвала

іменем україни

10 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаною вище заявою мотивуючи свої вимоги тим, що не був повідомленим, про час та місце розгляду третейської справи № 622/2013, що позбавило його можливості прийняти участь у розгляді справи, просив скасувати рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 12 лютого 2013 року по справі № 622/2013, за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року, заяву задоволено. Рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 12 лютого 2013 року по справі № 622/2013, за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту скасовано.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові ухвали та прийняти ухвалу про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов вірного та ґрунтовного висновку про те, що ухвалюючи рішення від 12 лютого 2013 року постійно діючий Третейський суд при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» не дотримався вимог п. 5 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, ст. 39 ЗУ «Про третейські суди», а саме розглянув справу за відсутності ОСОБА_2, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, чим був позбавлений можливості скористатися своїми правами.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ