УХВАЛА

іменем України

16 липня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3,

встановив:

04.06.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на незаконні дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 щодо закінчення виконавчого провадження №46913859, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 від 15.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження №46913859.

В обґрунтування скарги вказано, що в оскаржуваній постанові зазначено, що підставою для закінчення виконавчого провадження є неможливість виконати рішення суду без участі боржника. Водночас, оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", яким передбачено підставу закінчення виконавчого провадження - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні на задоволенні скарги наполягала з підстав, викладених у ній. Крім того, пояснила, що державним виконавцем не були виконані належним чином всі дії, необхідні для закінчення виконавчого провадження, про що їй стало відомо з повідомлення Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківській області, який не знайшов підстав для внесення відомостей до ЄРДР за поданням державного виконавця.

Належним чином повідомлений державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився, заперечень проти скарги не надав, матеріалів виконавчого провадження для дослідження під час розгляду скарги не надав.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані заявником копії матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав:

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 від 15.05.2015 року закінчено виконавче провадження №46913859 з примусового виконання виконавчого листа №621/2642/14-ц, виданого 02.03.2015 року Зміївським районним судом Харківської області.

Постанову прийнято відповідно до вимог п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", яким передбачено закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Водночас, в мотивувальній частині постанови зазначено, що державним виконавцем встановлено неможливість виконання рішення суду без участі боржника. (а. с. 79).

Таким чином, висновок про прийняття постанови відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" суперечить фактичним обставинам виконавчого провадження, викладеним в мотивувальній частині постанови.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ст. ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Під час судового розгляду скарги встановлено, що державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження з порушенням вимог ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", що є підставою для прийняття рішення в межах повноважень, передбачених ч. 2 ст. 387 ЦПК України, про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження та визнання неправомірною постанови про закінчення виконавчого провадження.

Скасування постанови державного виконавця не входить до повноважень суду, передбачених ст. 387 ЦПК України, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 щодо закінчення виконавчого провадження №46913859 та постанову державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3 від 15.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження №46913859 з підстав, передбачених п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні - в той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий: