Провадження №2/193/188/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

24 лютого 2015 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 серпня 1988 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Софіївським ЗАГС Дніпропетровської області (актовий запис № 99).

Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 неповнолітніх дітей не мають

Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Дружина безпідставно затіває сварки.

За час спільного проживання стало видно, що в них різні характери, погляди на життя, також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання та поваги.

Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2014 року, разом як чоловік і жінка не проживають.

Позивач неодноразово пропонував відповідачці ОСОБА_2 разом звернутися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для подачі заяви про розірвання шлюбу, але відповідачка відмовляється.

09 лютого 2015 року позивач письмово звернувся до відповідачки разом з'явитися до відділу ДРАЦС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області на 11 лютого 2015 року для подання спільної заяви про розірвання шлюбу. Відповідачка до відділу ДРАЦС не з'явилась. Листа якого позивач вручив за місцем спільного проживання відповідачка порвала та кинула йому в обличчя.

Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна не має.

За цих обставин сумісне життя і збереження сім'ї стали не можливими, а тому позивач змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, вважає що сім'ю не можна зберегти, просить справу розглянути за її відсутності, про що надала відповідну заяву.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 суду надав: копію свідоцтва про шлюб (повторно) від 27 серпня 1988 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 99) (а.с. 4); лист від 09.02.2015 року про розірвання шлюбу шляхом подання до відділу реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 8); довідку про склад сім'ї від 10.02.2015 року № 153 видана виконкомом Девладівської сільською радою (а.с. 9).

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища відповідачу без змін ОСОБА_2.

Позивачем заявлено про залишення сплаченого ним судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 серпня 1988 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського управління юстиції Софіївського району Дніпропетровської області (актовий запис № 99), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Відповідачу ОСОБА_2 залишити прізвище - ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Шумська