Справа № 266/475/15-ц
Провадженя№ 2-о/266/21/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Пантелєєв Д.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності -

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2015 року заявник звернувся до суду з даною заявою.

В заяві заявник зазначив, що втратив документ, що підтверджує його право власності на жилий будинок, а у обґрунтування своїх доводів посилається на норми ст. 256 ЦПК України та на п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Ознайомившись із заявою, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального Кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» дійсно зазначено, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Однак, у 2003 році набув чинності Цивільний Кодекс України, статтею 392 якого встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, в разі втрати правовстановлюючого документа відповідно до ст. 392 ЦК України виникає спір про цивільне право, для розвязання якого законодавцем встановлений позовний порядок, тому заява не може розглядатися за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За вказаних обставин у відкритті провадження за заявою має бути відмовлено.

Керуючись ст. 256 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння громадянином жилим будинком на праві власності - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 5-денний строк з дня її проголошення, а особою, у відсутність якої постановлено ухвалу у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.