Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/418/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальчук С. Я.
Категорія - спори, що виникають із договорів позики, кредиту банківського вкладу Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.,

Мурашка С.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

12 листопада 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що згідно укладеного 19 червня 2006 року договору відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач умов кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.08.2014 року має заборгованість за кредитом в розмірі 10 438,30 грн., з яких: 1 493,50 грн. - заборгованість за кредитом, 7 971,55 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. фіксованої частини штрафу та 473,25 грн. - процентна складова.

Посилаючись на зазначені обставин, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

В апеляційній ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштового відправлення із судовими повістками і копією апеляційної скарги, причину неявки не повідомили. Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням вимог закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Судом з'ясовано, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було здійснено у серпні 2006 року, дія картки закінчилась 30 червня 2008 року, а з позовом до суду позивач звернувся у листопаді 2014 року, вже за межами позовної давності.

Згідно положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд в рішенні зазначив, що з таким клопотанням до суду звернувся відповідач.

Проте, в матеріалах справи заяви (клопотання) ОСОБА_3 про застосування позовної давності немає. Участі у розгляду справи відповідач не брав (а.с.44). Про час і місце розгляду справи повідомлявся через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с.43).

Також не є підставою для застосування судом позовної давності роз'яснення, що містилися у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» про те, що позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі, на яку послався суд в рішенні обґрунтовуючи свій висновок.

При цьому поза увагою суду залишилося те, що постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року п.31 постанови № 5 від 30 березня 2012 року викладено у новій редакції, і нова редакція не містить положення про можливість застосування судом позовної давності без заяви сторони у спорі.

Отже, висновок суду про пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом суперечить вимогам закону та матеріалам справи. Неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення.

Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст.610 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується, що 19 червня 2006 року між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», яке було перейменовано у ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_3 укладено договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, 30 червня 2008 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір (а.с.9).

В порушення умов договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав у зв'язку з чим, згідно наданого банком розрахунку станом на 31.08.2014 року, має заборгованість в сумі 10 438,30 грн., яка складається з : 1 493,50 грн. - заборгованість за кредитом, 7 971,55 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. фіксованої частини штрафу та 473,25 грн. - процентна складова (а.с.6-8).

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 19.06.2006 року в сумі 10 438,30 грн. та відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України 354,40 грн. на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313,314,316 ЦПК України колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19.06.2006 року станом на 31.08.2014 року в сумі 10 438,30 грн., з яких: 1 493,50 грн. - заборгованість за кредитом, 7 971,55 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 473,25 грн. - штраф (процентна складова) та 354,40 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді