Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 243/2918/13-ц головуючий у 1-й інстанції Профатило П.І.
провадження № 22-ц/778/2790/15 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради Донецької області, про звернення стягнення та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, зобов'язання виконання умов договору, визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до кредитного договору №КТS0G100000081 від 07.09.2007 року, позивач надав кредит ОСОБА_2 у розмірі 35 600 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки квартири №КТS0G100000081 від 07.09.2007 року, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку квартиру загальною площею 80,40 кв.м, житловою площею 47,60 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором станом на 23.01.2015 року утворилася заборгованість в сумі 41 971,01 доларів США, що за курсом НБУ від 23.01.2015 року (15,792) складає 662 808,28 грн., яка складається з наступного : 23 312,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 11 284,84 доларів США - заборгованість процентам за користування кредитом; 1 088,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 6 286,07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

У зв'язку з зазначеним та уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати, та виселити і зняти з реєстрації осіб, які зареєстровані в квартирі, а саме: ОСОБА_2, та його дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ „ПриватБанк" про захист прав споживача, зобов'язання виконання умов договору, визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору №КТS0G100000081 від 07.09.2007 року, Банк надав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку. Однак у листопаді 2008 року банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку до 14,4% в односторонньому порядку, при цьому його не повідомляв. Він не згоден з даним підвищенням відсоткової ставки, оскільки така вимога суперечить діючому законодавству України, а саме Закону України «Про захист прав споживачів» та цивільному законодавству.

Тому після уточнення зустрічних позовних вимог просив суд визнати незаконними вимоги п. 2.3.1 кредитного договору №КТS0G100000081 від 07.09.2007 року, в частині підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку, визнати незаконною підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 25.11.2008 року, зобов'язати здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору з розрахунку відсоткової ставки 12% та визнати недійсним кредитний договір.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КТS0G100000081 від 07.09.2007 року в сумі 41 971,01 доларів США, що за курсом НБУ від 23.01.2015 року складає 662 808,28 грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 80,40 кв.м, житловою площею 47,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість , з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 2281,56 грн. та 1372,74 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний «Приватбанк» - відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, зобов'язання виконання умов договору, визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 відмовити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а рішення суду за правилами ч. 2 ст. 303 ЦПК України підлягає зміні.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Згідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається із матерів справи, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KTS0G100000081 від 07.09.2007 року, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 35600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-13, 17). За п.4.1. кредитного договору пеня нараховується в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № KTS0G100000081 від 07.09.2007 року, між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки квартири № KTS0G100000081 від 07.09.2007 року, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку позивачу квартиру загальною площею 80,40 кв.м, житловою площею 47,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 07.09.2007 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Бігун В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2316, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів , номер правочину 2333085, відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів 4572066 від 07.09.2007 року реєстраційний номер № 10368707 (а.с. 14-16). Вартість предмету іпотеку визначена п.33.4 Іпотечного Договору у сумі 202 грн. 00 копійок.

03.10.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення відповідно до п. 2.3.1 Кредитного договору про підвищення процентної ставки до 14,04 % (а.с.139)

Внаслідок неналежного виконання умов договору у ОСОБА_2 за розрахунком банку станом на 23.01.2015 року має заборгованість в сумі 41971,01 доларів США, що за курсом НБУ від 23.01.2015 року (15,792) складає 662808,28 грн., яка складається з наступного : із заборгованості за кредитом у сумі 23312,10 доларів США ; заборгованості по процентам за користування кредитом - 11284,84 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1088,00 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Відмовляючи в задоволені вимог ОСОБА_2 щодо визнання незаконними вимоги п. 2.3.1 кредитного договору №КТS0G100000081 від 07.09.2007 року, про підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку та зобов'язати здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору з розрахунку відсоткової ставки 12%, та визнання недійсним кредитного договору суд першої інстанції зазначив, що підвищення відбулося відповідно до умов кредитного договору, з яким погодився боржник і не має підстав для визнання недійсним кредитного договору.

Як вбачається із п. 2.3.1 Кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного Договору, зміни облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Колегія судів не погоджується із доводами ОСОБА_2 проте, що умови п. 2.3.1 кредитного договору відносно підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку суперечать цивільному законодавству:

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Закон України від 12.12.2008 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким ЦК доповнено ст. 1056-1, згідно з якою встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, набрав чинності 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10.01.2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Кредитний договір між Банком та ОСОБА_2 укладений 07.09.2007 року, тобто до набрання Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку". Таким чином, до набрання сили вказаним Законом заборони збільшення в односторонньому порядку розміру процентів за кредитними договорами не існувало. Внесення даного пункту до договору у момент його укладання відповідало умовам діючого законодавства.

Враховуючи, що і прийняття рішення про підвищення ставки, і відправлення повідомлення про прийняте рішення, відповідали договору, були здійснені до 09.01.2009 року, тобто до моменту набрання чинності Закону України від 12.12.2008 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", дії Банку відповідали вимогам діючого законодавства на час правовідносин.

Отже за змістом кредитного договору від 07.09.2007 року та договору іпотеки квартири від 07.09.2007 року, вбачається, що умови укладеного кредитного договору не суперечать положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Перед укладенням договору про надання кредиту ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5 були відомі умови отримання кредиту, суму кредиту яку ОСОБА_2 має отримати, термін його отримання, плату за його користування, умови щодо забезпечення та повернення кредиту, про що свідчить її особистий підпис у договорі кредиту та договорі іпотеки.

Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_2 погодився з його умовами, порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» що при укладанні договору банком не встановлено.

З огляду на зазначене, в момент вчинення правочину підписання кредитного договору 07.09.2007 року, було дотримано вимоги, які встановлені ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України.

Таким чином посилання ОСОБА_2 на те, що 22.12.2008 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін у деякі законодавчі акти України відносно заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким Цивільний кодекс України доповнено ст. 1056-1, яка передбачає заборону в односторонньому порядку збільшення процентної ставки, і тому умови договору про права банка збільшувати процентну ставку в односторонньому порядку є нікчемними, не приймаються колегією судів, оскільки зміни у законодавстві відбулися 22.12.2008 року, а відсоткова ставка піднята банком 25.11.2008 року, та після набрання змін до чинного законодавства відсоткова ставка банком не підвищувалася.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконного підвищення процентної ставки не приймаються колегією виходячи із наступного.

Як вбачається із листа від 03.10.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення відповідно до п. 2.3.1 Кредитного договору про підвищення процентної ставки до 14,04 % (а.с.139), сам ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві (а.с.99) вказує на те, що про підвищення відсоткової ставки йому стало відомо ще у листопаді 2008 року і він виконував кредитні зобов'язання з нарахованими процентами по ньому, отже ОСОБА_2 на момент укладення договору повністю погоджувався з умовами кредитування, а також частковим виконанням ним зобов'язань по кредитному договору.

Банк направив письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки за адресою зазначеною ОСОБА_2 у кредитному договорі, отже банк діяв відповідно до умов укладеного з позивачем кредитного договору.

Оскільки ОСОБА_2 сплачував кредит у строки та у розмірах, які містить у собі графік погашення кредиту, про підвищення відсоткової ставки йому стало відомо ще у листопаді 2008 року і він виконував кредитні зобов'язання з нарахованими процентами по ньому за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи частини 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України, бо фактичні дії свідчать про прийняття пропозиції.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, що залишилися за договором.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на іпотечне майно у судовому порядку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання передбачене ст. 33 Закону України "Про іпотеку".

За вимогами ст. 38 Закону України "Про іпотеку", дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За роз'ясненнями п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Втім, на порушення зазначених вище норм Закону рішення суду містить лише загальний розмір заборгованості без зазначення всіх його складових, не містить даних про ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації, та дії іпотекодержателя визначені не від свого імені, а від імені іпотекодавця з наданням прав іпотекодержател. Заявлені вимоги ЗАТ КБ „ПриватБанк" про надання банку всіх повноважень продавця, не входить до повноваження суду, не є способом захисту у розумінні ст. 16 ЦК України, оскільки тим самим позивач вимагає, щоб суд фактично видав доручення банку від імені позичальника на реалізацію майна та суперечать вимогам ст. 38 Закону України "Про іпотеку", яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні та приведення резолютивної частини відповідно до вимог ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" та ст. 214 ЦПК України.

За умовами п. 4.2 Кредитного договору пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Отже сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, в межах заявлених позивачем вимог, становить за договором 99 269,93 гривні по курсу НБУ - еквівалент 6 286,07 доларів США.

Рішення суду в частині відмови у задоволені позову про примусове виселення із зняттям з реєстраційного обліку позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом рішення суду першої інстанції не переглядається.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2015 рокуу цій справі змінити. Викласти в наступній редакції.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» станом на 23.01.2015 року, за кредитним договором №КТS0G100000081 від 07.09.2007 року в сумі 41 971,01 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 23 312,10 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 11 284,84 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 088,00 доларів США, та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 99 269,93 гривні, звернути стягнення на квартиру загальною площею 80,40 кв.м, житловою площею 47,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Застосувати процедуру продажу предмета іпотеки, передбачену ст. 38 Закону України "Про іпотеку" шляхом укладення ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації ціною реалізації 202 000 (двісті дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3654 гривень.

В решті апеляційним судом рішення суду першої інстанції не переглядається.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді