РІШЕННЯ

Іменем України

25.06.2015 р. Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Франківської районна адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

встановив:

позивач звернувся до суду із даним позовом, покликаючись на те, що з 3 травня 2014 року вона перебувала вдруге у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.07.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач безпідставно чинить перешкоди її у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд їхньому сину, ОСОБА_3, за кордон для відпочинку та оздоровлення. Вважаю, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на фізичний, духовний та моральний розвиток його особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не заперечив, та пояснив, що він до виїзду сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон хоче покласти йому на рахунок кошти. Впевнений, що дитина вже не повернеться до нього із Сполучених Штатів Америки, однак якщо буде мати дитина його кошти та сама зможе приїхати до нього за такі кошти.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що оскільки дитина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 має можливість поїхати у Сполучені Штати Америки до позивачки для на покращення здоров'я та відпочинку, однак не має відповідного дозволу від відповідача, а тому просить позов задоволити

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач із відповідачкою шлюб розірвали. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із тіткою ОСОБА_4, а мати - позивачка ОСОБА_1 проживає за кордоном у Сполучених Штатах Америки, однак остання неможе оформити документи на виїзд сина за межі України для відпочинку та оздоровлення.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатися на Україну.

Дія зазначеної статті Конституції поширюється і на сина позивачки, який має можливість виїхати за кордон до матері для відпочинку та оздоровлення.

У відповідності до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У силу п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. за №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За змістом наведеного Закону у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду, а при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі(п.5).

Як вбачається із п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадянам України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У зв'язку із тим, що від відповідача неможливо отримати дозвіл на виїзд дитини за межі України на відпочинок та оздоровлення, позивачка не може оформити відповідних документів, а тому суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3,4,10,27,31,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст.ст.1,6,7,141,150-155,160 СК України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд,-

вирішив:

позов задовольнити.

Надати, ОСОБА_1, дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2, а саме: виїзд у Сполучені Штати Америки на період з 1 липня по 10 вересня 2015 року, з 1 грудня по 1 березня 2016 року, з 1 червня по 10 вересня 2016 року у супроводі ОСОБА_4.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2, оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2, у Сполучені Штати Америки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.