22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В., Прокопчук Н.О.
при секретарі: Грабовій Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь головуючого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2013 близько 21 год. 30 хвил. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по другорядній дорозі по просп. Оболонському на перехресті нерівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 та який належить йому на праві приватної власності, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Справа 756/11739/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6514/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулова Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.12.2013 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

24.01.2013 між ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0610206, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3, ліміт відповідальності становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що шкода завдана майну позивача не перевищує ліміту відповідальності страховика, встановленого договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0610206 від 24.01.2013, тому правових підстав для покладення цивільно-правової відповідальності на відповідача по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої майну позивача у результаті ДТП немає.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Вході судового розгляду справи встановлено, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування, розмір якого становить 13 543,13 грн. та вказана сума була виплачена ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення № 2384 від 17.04.2014, № 2603 від 28.04.2014 та № 5473 від 08.08.2014 (а.с 9, 10, 11).

Як вбачається із Акту виконаних робіт № 137 від 16.12.2013 та квитанції від 16.12.2013, позивачем для відновлення попереднього стану автомобіля було витрачено 22 460,00 грн. (а.с. 13, 14).

Відповідно до ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються

витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Із абз. 3 п. 16 та абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що шкода завдана майну позивача не перевищує ліміту відповідальності страховика, тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки такий висновок суду не відповідає нормам чинного законодавства.

Крім того, судом встановлено, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було здійснено розрахунок та виплату на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 13 543,13 грн., в той час як позивачем для відновлення попереднього стану автомобіля було витрачено 22 460,00 грн., тому в силу ст. 1194 ЦК України різниця між фактичними витратами позивача на ремонт пошкодженого автомобіля та розміром страхового відшкодування, виплаченого страховою компанією, становить 8 916,87 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 8 916,87 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із Договору про надання юридичних послуг № 20082014 від 20.08.2014 та квитанції № ПН31795 від 21.08.2014, ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу в сумі 3 600,00 грн.

Тому, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 3 600,00 грн., що підтверджено документально, а також, сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60 грн.

За таких обставин, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8 916,87 грн. (вісім тисяч дев'ятсот шістнадцять гривень 87 копійок) у відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в сумі 3 600,00 грн. (три тисячі шістсот гривень 00 копійок), а також судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: