У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» в особі філії «Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» в особі філії «Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що наказом відповідача від 27 червня 2013 року № 27-к його незаконно звільнено з посади інженера з охорони праці ІІ категорії на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників.

Просив поновити його на роботі та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2014 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня

2014 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2014 року скасовано, позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на посаді інженера з охорони праці ІІ категорії філії «Великоберезовицька ДЕД» ДП «Тернопільський облавтодор» з дня звільнення. Стягнуто з ДП «Тернопільський облавтодор» в особі філії «Великоберезовицька ДЕД» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 001 грн 68 коп. з вирахуванням вихідної допомоги, податків, обов'язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «Тернопільський облавтодор» в особі філії «Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України з урахуванням роз'яснень, наведених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України» від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки звільнення позивача відбулося з порушенням п. 1 ст. 40 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про охорону праці».

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Дочірньому підприємству «Тернопільський облавтодор» в особі філії «Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» в особі філії «Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік