233 № 233/287/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
24 лютого 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Чернецький В. А.
при секретарі Купрєєнко А.С.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Костянтинівський міський центр зайнятості про розірвання трудового договору,
27 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Костянтинівський міський центр зайнятості, про розірвання трудового договору, посилаючись на наступне. 29 листопада 2006 року між нею та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3, укладено безстроковий трудовий договір, згідно із яким її прийнято на посаду продавця продовольчих товарів, що підтверджується трудовим договором. На виконання п. 9 Трудового Договору, 29 листопада 2006 року цей договір зареєстровано у Костянтинівському міському центрі зайнятості. Позивач знаходилася із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у договірних правових відносинах на підставі укладеного між ними безстрокового трудового договору, згідно якого відповідач зобов'язувався надавати мені роботу продавця та сплачувати заробітну плату за її виконання. В свою чергу вона зобов'язувалася виконувати роботу продавця. Вона свої обов'язки виконувала до тих пір, доки відповідач надавав їй роботу. Через два місяці після укладення трудового договору відповідач припинив надавати мені роботу, тому вона не мала можливості працювати та отримувати заробітну плату. Пунктом 10 укладеного трудового договору закріплено, що спори з виконання умов трудового договору розглядаються судом. У відповідності до ст. 36 КЗпП України, однією з підстав для припинення трудового договору є розірвання трудового договору за ініціативою працівника. В теперішній час, в силу відсутності самого відповідача, вона не має можливості оформити звільнення у встановленому законодавством порядку, а саме за ст. 38 КЗпП України. З 23 червня 2014 року вона працювала контролером в ТОО «Перспектива», а 22.08.2014 року її було звільнено за п.2 ст.36 КЗпП України. Вона мала намір стати на облік до Костянтинівського центру зайнятості, але їй в цьому було відмовлено з тієї причини, що вона у 2006 році не зареєструвала у центрі зайнятості розірвання трудового договору від 29.11.2006 року із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3. В зв'язку з цим, вона вимушена звернутися до суду та просить розірвати трудовий договір, укладений 29 листопада 2006 року між нею та фізичною особою ОСОБА_3, що був зареєстрований у Костянтинівському міському центрі зайнятості.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також просила суд розірвати трудовий договір укладений 29 листопада 2006 року, 29 грудня 2006 року. Також пояснила, що відповідачка на теперішній час знаходиться у Білорусії, не бажає повертатися, за неї необхідні платежі не сплачувала, за весь час зарплату не платила, у пенсійний фонд перерахування не робила. Вважала, що фактично трудовіф правовідносини перестали існувати 29 грудня 2006 року і з цього часу просила трудовий договір розірвати. Також додала, що після цього часу вона перебувала у трудових правовідносинах з ПП Кошман та ТОО «Перспектива».
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі.
Представник третьої особи Костянтинівського міського центру зайнятості, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
29 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, укладено безстроковий трудовий договір, згідно із яким позивальницю прийнято на посаду продавця продовольчих товарів (а.с.2)
17 травня 2007 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено трудовий договір, згідно із яким позивача прийнято на посаду продавця продовольчих товарів на 0,5 ставки (а.с.5)
З 23 червня 2014 року позивальниця працювала контролером в ТОО «Перспектива», а 22.08.2014 року її було звільнено за п.2 ст.36 КЗпП України. (а.с.3-4).
Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно наприкінці 2006 року уклала трудовий договір з відповідачкою, але остання у її трудову книжку відповідні записи не внесла. Цей договір був зареєстрований у Костянтинівському міському центрі зайнятості і його реєстрація триває. Після фактичного припинення трудових відносин із відповідачкою позивальниця працювала на інших підприємствах, де отримувала заробітну платню.
Згідно за наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору із працівниками і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття трудового договору з реєстрації у центрі зайнятості можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору.
Суд вважає, що спірний трудовий договір слід вважати розірваним не з дня винесення рішення суду, а саме з 29 грудня 2006 року - часу фактичного припинення трудових правовідносин, оскільки після цього позивальниця продовжувала працювати на інших підприємствах. Розірвання спірного договору буде сприяти засадам справедливості, захисту прав позивальниці та сприяти її постановці на облік у центр зайнятості населення.
Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати на користь держави, а саме судовий збір, у розмірі 243,60 грн..
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 38, 231 КЗпП України, ст.ст. 88, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання трудового договору задовольнити частково.
Вважати трудовий договір, укладений 29 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_3, який був зареєстрований у Костянтинівському міському центру зайнятості, розірваним з 29 грудня 2006 року за ст. 38 ч.1 КЗпП України.
Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду через Костянтинівський міськрайонний суд.

Суддя