Справа № 161/1608/15-ц
Провадження № 6/161/50/15
У Х В А Л А

13 лютого 2015 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

при секретарі Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку подання головного державного виконавця Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Луцького РУЮ ОСОБА_2 звернулась в суд із клопотанням про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3 Вказує, що на виконанні перебуває виконавчий лист Луцького міськрайонного суду № 2-8023 від 22.12.2011 року, за яким ОСОБА_4 призначено сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по із 23.11.2011 року і до повноліття. 01.02.2012 року по виконавчому документу державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Зазначає, що боржник не сплачує аліменти належним чином, на виклики не зявляється, квитанції про сплату або підтверджуючі документи про неможливість їх сплатити не надає, рішення суду ігнорує, в центрі зайнятості на білку не перебуває, просить обмежити право ОСОБА_3 у виїзду за межі України.

Головний державний виконавець Лопушинська І.Ф. у судове засідання не зявилася. Суд, дослідивши та оцінивши подані матеріали, приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника- фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього за судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язання (п. 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону).

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України Про виконавче провадження та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Однак подані суду матеріали не містять доказів та будь-яких даних на підтвердження факту свідомого ухилення боржником від виконання своїх зобов'язань, наявність у боржника наміру виїжджати за межі України.

Так, державним виконавцем не надано суду відомостей про отримання боржником копії постанови про відкриття провадження у справі, котра у відповідності до ст. 31 Закону України Про виконавче провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Таким чином, суд немає можливості визначити чи було відомо боржнику про відкриття виконавчого провадження, та про покладення на нього обовязку у добровільному порядку виконати рішення суду, а також чи ухиляється останній від виконання своїх зобовязань.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 209-210, 377-1 ЦПК України, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні головного державного виконавця Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного судуОСОБА_1