У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мартинюка В.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6848639 від 24 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_7, та звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, реєстраційний номер № 15251320, загальною площею 188,7 кв.м, житловою площею 78,9 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1200 га, розташованою за адресою: с. Оздів Гіркополонівської сільської ради Луцького району Волинської області, кадастровий номер НОМЕР_1 на підставі іпотечного договору від 24 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_8 Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору щодо повернення позивачу кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 17 810,65 доларів США та 59 888,39 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року, позов ПАТ «ПУМБ» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 6848639 від 24 вересня 2008 року в сумі - 17 810,65 доларів США та 59 888,39 грн, яка складалась із заборгованості за кредитом в сумі - 16 661,24 доларів США, з заборгованості за несплату відсотків за користування кредитом в сумі - 1 149,41 доларів США, пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі - 7 857,91 грн; штрафу за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору в сумі - 3 170,88 грн; штрафу за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування в сумі - 48 859,60 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ» просить судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині судові рішення залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПУМБ» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії якого інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм, а тому іпотечне майно відповідача ОСОБА_8 не може бути примусово відчужене, оскільки за умовами кредитного договору, кредитні кошти надавались відповідачу ОСОБА_7 в іноземній валюті на споживчі цілі, виконання зобов'язання забезпечувалось передачею в іпотеку житлового будинку та земельної ділянки.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 24 вересня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 6848639, за умовами якого останній отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 20 тис. доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 13,99% річних, в порядку та на умовах, визначених цим договором, з кінцевим строком повернення 24 вересня 2023 року (а.с. 10-17).

14 грудня 2012 pоку між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_7 було укладено Додаткову угоду № 17973074 до кредитного договору № 6848639 від 25 вересня 2008 року (а.с. 18-21). Відповідно до умов укладеної додаткової угоди сторони прийшли до згоди про додаткове надання відповідно до умов кредитного договору відповідачу ОСОБА_7 другого траншу (частини) кредиту в розмірі 15 004,30 грн, що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту) в розмірі 1 843,28 доларів США, за курсом 8,14 гривень за 1 долар США.

З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за згаданим кредитним договором 24 вересня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір (а.с. 23-31), за яким остання передала банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, реєстраційний номер № 15251320, загальною площею 188,7 кв.м, житловою площею 78,9 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1200 га, розташованою за адресою: с. Оздів Гіркополонівської сільської ради Луцького району Волинської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

14 грудня 2012 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_8 було укладено додаткову угоду № 6848748/20121214 до договору іпотеки № 6848748, посвідченого 24 вересня 2008 року ОСОБА_9, приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області за р.№ 2610 (а.с. 32-33). Відповідно до умов укладеної додаткової угоди, сторонами було внесено зміни до договору іпотеки № 6848748 від 24 вересня 2008 року, які узгоджувались з додатковою угодою до кредитного договору, зокрема, внесено зміни в частині розміру забезпечення виконання зобов'язань, встановлено графік повернення кредиту та процентів за його користування.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_7 станом на 22 грудня 2014 року допустив заборгованість у сумі 17 810,65 доларів США та 59 888,39 грн, з яких заборгованість за кредитом в сумі - 16 661,24 доларів США, заборгованість за несплату відсотків за користування кредитом в сумі -1 149,41 доларів США, пеня за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі - 7 857,91 грн, штраф за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2- 4.3.6 кредитного договору в сумі - 3 170,88 грн, штраф за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування в сумі - 48 859,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається із п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», обов'язковою умовою застосування даного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність у нього іншого нерухомого майна.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції зазначив, що оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» введено тимчасову заборону на примусове звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, закон, який врегульовуватиме питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості, не прийнятий, що унеможливлює визначення суми, на яку слід звернути стягнення, залишивши поза увагою, що поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Суд першої інстанції встановивши, що спірне житлове приміщення, яке є предметом іпотеки є єдиним місцем проживання іпотекодавця і іншого житла для його проживання у останньої не має, не звернув уваги на те, що таких даних матеріали справи не містять.

Судами попередніх інстанцій не враховано тієї обставини, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не встановлено, що іпотека припиняється, а встановлено лише заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна, а також дія зазначеного Закону не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2014 року № 6-57цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки апеляційний суд виходив лише з наявності підстав для застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірне майно підпадає під дію цього закону, зазначивши, що предмет іпотеки є місцем постійного проживання відповідача ОСОБА_8., іншого житла у неї немає, при цьому не мотивуючи, на підставі яких доказів встановлено такі обставини.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_8про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук