12 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства Київської міської ради «Телекомпанія «Київ» до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за касаційною скаргою Комунального підприємства Київської міської ради «Телекомпанія «Київ», подану представником - Тарасенко Юлією Олександрівною, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від
25 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У травні 2014 року Комунальне підприємство Київської міської ради «Телекомпанія «Київ» (далі - КП Київської міської ради «Телекомпанія «Київ») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПАТ «СГ «ТАС»), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 21 лютого 2012 року о 12 год. 00 хв. на Броварському проспекті у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хонда» під керуванням відповідача ОСОБА_4 та автомобіля марки «Фольцваген», що належить на праві власності позивачу.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «СГ «ТАС», яка визнала даний випадок страховим і виплатила страхове відшкодування у розмірі 45 063 грн 78 коп. При цьому, згідно звіту від 26 березня 2012 року про оцінку вартості збитку складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» розмір матеріального збитку складає 89 563 грн 78 коп. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 44 500 грн, як відшкодування шкоди, що не була покрита страховим відшкодуванням та 650 грн компенсації вартості проведення автотоварознавчого дослідження.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня

2014 року в задоволенні позовних вимог КП Київської міської ради «Телекомпанія «Київ» до ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «СГ «ТАС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник КП Київської міської ради «Телекомпанія «Київ» - Тарасенко Ю.О. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовʼязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розʼяснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суди встановили, що позивач не погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним і залишив пошкоджений автомобіль у себе, а тому дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ПАТ «СГ «ТАС» законно та обґрунтовано відшкодувало заподіяну шкоду у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи скаржника про неправильне застосування постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про обовʼязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заслуговують на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції дав належну оцінку цим заявленим доводам під час розгляду апеляційного провадження по даній цивільній справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства Київської міської ради «Телекомпанія «Київ», подану представником - Тарасенко Юлією Олександрівною, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року в справі за позовом Комунального підприємства Київської міської ради «Телекомпанія «Київ» до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко