Провадження № 2/369/533/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Нікушина В.В., при секретарі Москаленко І.М.,, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській районній державній адміністрації, третя особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району, про виселення з гуртожитку,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року позивач Комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській районній державній адміністрації, третя особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району, про виселення з гуртожитку, посилаючись на те, що згідно рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 07/334 від 13 жовтня 2006 року КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» було передано на баланс основної діяльності гуртожиток по АДРЕСА_1.

Виконавчим комітетом Боярської міської ради 11 липня 2013 року ОСОБА_1 був виданий ордер на право зайняття кімнати в гуртожитку сімейного типу за адресою: АДРЕСА_1. Ордер надавався на підставі рішення виконавчого комітету Боярської міської ради.

Згідно рішення Боярської міської ради від 09 липня 2013 року № 41/4 ОСОБА_1 було надано кімнату № 16 в сімейному гуртожитку, житловою площею - 12,5 кв.м., склад сім'ї з двох чоловік, терміном на 1 рік.

11 серпня 2014 року комендантом гуртожитків КП «БГВУЖКГ», в присутності мешканців сімейного гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 було складено акт обстеження під час якого було встановлено, що в кімнаті № 16 зареєстрована ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Зі слів удів блоку кім № 13,14, 15 мешканка кімнати № 16 ОСОБА_1, ОСОБА_2 З і слів сусідів блоку кім. № 13, 14, 15 мешканка кімнати № 16 ОСОБА_1 приїжджає до гуртожитка кожного понеділка. Впродовж року ОСОБА_1 не проживала за місцем реєстрації.

11 серпня 2014 року депутатом Боярської міської ради Крушинською Л.А. складено акт про те, що ОСОБА_1, 1955 р.н. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проте там не проживає з липня 2013 року (зі слів сусідів). За вказаною адресою зареєстрований і проживає її син ОСОБА_2, 1976 р.н.

Оскільки ордер був виданий терміном на 1 рік, після закінчення терміну дії ордеру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжують користуватися кімнатою в гуртожитку добровільно, звільняти кімнату відмовляються. Новий ордер на продовження терміну проживання в сімейному гуртожитку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не отримували.

Враховуючи викладене, позивач Комунальне підприємство «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» просив виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_1; зобов'язати Центр надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській РДА зняти з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засідання представник відповідачів та відповідач ОСОБА_1 позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

У судове засідання представник відповідача Центр надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській РДА не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судовому засіданні представник третьої особи Боярської міської проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 07/334 від 13 жовтня 2006 року позивачу КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» було передано на баланс основної діяльності гуртожиток по АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Боярської міської ради № 41/4 від 09 липня 2013 року ОСОБА_1 було надано кімнату АДРЕСА_1, жилою площею 12,50 кв.м., складом сім'ї - 2 особи, терміном дії на 1 рік.

11 липня 2013 року, на підставі рішення виконавчого комітету Боярської міської ради від 09 липня 2013 року, виконавчим комітетом Боярської міської ради було видано ордер на жиле приміщення гуртожитку на ім'я ОСОБА_1 на право зайняття кімнати в гуртожитку сімейного типу за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки про склад сім'ї № 1749 від 02 жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, 1955 р.н. та ОСОБА_2, 1976 р.н..

Відповідно до складеного КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області» Акту обстеження по АДРЕСА_1 від 11 серпня 2014 року було встановлено, що під час обстеження блоку кімнат № 12, 13, 14, 15, 16, в кімнаті № 16 зареєстровані дві особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Зі слів сусідів блоку кімнат № 13, 14, 15 мешканка кімнати № 16 ОСОБА_1 приїжджає кожного понеділка для приготування їжі для сина. На протязі року ОСОБА_1 не проживала за місцем реєстрації.

На підтвердження того, що в кімнаті АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають, позивачем було надано Акт депутата від 11 серпня 2014 року, в якому зазначається, що ОСОБА_1, 1955 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з липня 2013 року (зі слів сусідів). За вказаною адресою зареєстрований і мешкає її син ОСОБА_2, 1976 р.н., про що засвідчили сусіди.

У відповідності до вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Для підтвердження факту не проживання відповідача у спірній кімнаті гуртожитку, позивачем було надано Акт депутата від 11 серпня 2014 року, в якому зазначається, що в кімнаті № 16 відповідач ОСОБА_1 не проживає з липня 2013 року.

Однак, відповідачем ОСОБА_1 суду було надано Акт депутата Боярської міської ради від 15 січня 2015 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1, 1955 р.н. та ОСОБА_2, 1976 р.н. зареєстровані за адресою АДРЕСА_1. З 11 липня 2013 року по теперішній час за вказаною адресою проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 Цей факт засвідчений сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що вона є сусідкою відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які тривалий час не проживають в кімнаті гуртожитку № 16. Однак суд критично відноситься до наданих пояснень свідка, оскільки вони нічим не підтверджуються та спростовуються наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог п. 18 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 03 червня 1986 року № 208, громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення, своєчасно вносити плату за користування жилою площею і комунальні послуги.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказано, що в справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідачем ОСОБА_1 були надані платіжні квитанції, які підтверджують оплату житлово-комунальних послуг за проживання в кімнаті № 16 гуртожитку з вересня 2013 року по даний час, що підтверджує

Посилання позивача на те, що відповідачі тривалий час не проживають у зайнятому ними жилому приміщенні не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 вказано що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Відповідно до вимог ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі проживають в кімнаті гуртожитку на підставі ордеру на право заняття кімнати в гуртожитку сімейного типу, який видавався на підставі рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району терміном на 1 рік. Після закінчення терміну дії ордеру відповідачі продовжують користуватися кімнатою та відмовляються звільнити її.

Слід зазначити, що єдиною підставою поселення до гуртожитку є ордер, виданий на підставі рішення відповідної ради.

У поданій позовній заяві позивач посилається на те, що термін дії ордеру на кімнату АДРЕСА_1 закінчився, а новий ордер відповідачі не отримували. Однак, в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 повідомлення (припису про звільнення приміщення у зв'язку із закінченням дії ордеру). В даному випадку відповідачі проживають в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача про виселення відповідачів із кімнати гуртожитку та зняття їх з реєстраційного обліку, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 116, 129 Житлового кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, ст. ст. 10, 60, 79, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській районній державній адміністрації, третя особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району, про виселення з гуртожитку - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Нікушин В.В.