Справа № 199/1827/15-ц
Провадження № 2/201/2358/2015р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «Український страховий дім» про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся до АНД районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «Український страховий дім» про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди (а.с. № 2-10).

Ухвалою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2015р. справу було передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. № 55), куди вона надійшла 20.05.2015р. (а.с. № 61).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.05.2015р. справу було прийнято в провадження ( а.с. № 62).

В обґрунтування позовних вимог представник позивач в позовні заяві посилався на те, що 23.09.2014р. о 16 год. 15 хв. по вул. Космічна в м. Дніпропетровську, сталося ДТП за участі позивача та відповідача ОСОБА_2 Постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Український страховий дім». Позивач повідомив належним чином страхову компанію про ДТП, проте страхова відмовилась виплатити позивачеві розмір матеріального збитку з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні в розмірі 11730грн.30коп. та витрати на проведення експертизи в розмірі 700грн. Приймаючи до уваги, що страхова компанія у встановлений законом строк не виплатила страхове відшкодування, то позивачем розраховані були сума пені в розмірі 386грн. 94коп. та 3%річних в сумі 41грн.46коп. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту склала 21 640грн., то ОСОБА_2 зобовязаний сплатити позивачу суму коштів 9 909грн.70коп. Крім того, позивач вважав, що йому завдано значних моральних страждань, які просив відшкодувати стягнувши 20 000грн. Представник позивача ОСОБА_3, який діяв на підставі договору про надання послуг з юридично-правової допомоги від 16.10.2014р. (а.с. № 48-51), в позовній заяві просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 9 909грн.70коп. та моральну шкоду в розмірі 15 000грн., а з ПрАТ «Український страховий дім» в рахунок відшкодування матеріальних збитків 11730грн.30коп., витрати на проведення експертизи в сумі 700грн., пеню 485грн.91коп. та 3% річних у розмірі 41грн.46коп. та моральну шкоду 5000грн.

В наданій суду 09.12.2015р. заяві, представник позивача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності-доручення від 23.11.2015р. - а.с. № 96) позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Вважала, що відповідальність повинні нести обидва відповідача, а заперечення ОСОБА_2 просила не приймати до уваги. Просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 119-120).

Відповідач ОСОБА_2 в наданому суду відзиві на позовну заяву від 27.10.2015р. у задоволені позову просив відмовити, посилаючись на те, що відшкодовувати матеріальну шкоду в повному обсязі повинна тільки страхова компанія відповідача. Щодо моральної шкоди, то просив відмовити, посилаючись на те, що жодних тілесних ушкоджень позивачу не завдано, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди (а.с. № 84-86). В наданій суду 09.12.2015р. заяві відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в задоволені позовних вимог до нього, додатково зазначив, що в момент ДТП він не був за кермом автомобіля. Просив розглядати справу за його відсутності згідно ч. 2 ст. 197ЦПК України (а.с. № 130-131).

Представника ПрАТ «Український страховий дім» в судові засідання жодного разу не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. № 91-92, 124-129), проте до суду поверталися конверти з позначками «організація виїхала з адреси» ( а.с. № 89, 103), що відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням.

З огляду на вищевикладене, суд на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, та враховуючи, що один з відповідачів надав суду заперечення і вони будуть враховані судом при розгляді справи поряд з іншими доказами та обставинами, суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Mitsubishi Lanser, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. № 27).

В постанові АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014р. № 199/8696/14-п зазначено, що 23.09.2014р. трапилася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, транспортний засіб Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_2 при виникненні перешкоди для руху несвоєчасно вжив заходів для зменшення швидкості та скоїв наїзд на зупинившийся попереду автомобіль Mitsubishi Lanser, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача. Тілесних пошкоджень ніхто не отримав та після ДТП відповідач залишив місце ДТП, міліцію не повідомив. Згідно даної постанови, ОСОБА_2 свою провину у скоєнні ДТП визнав та був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. № 121).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені постановою по адміністративній справі не підлягають доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Український страховий дім» згідно полісу АС/4533961, та даний поліс був дійсний на момент ДТП, що підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ (а.с. №122).

Отже суд цією відповіддю заміщує брак відсутності з вини відповідача його страхового полісу. ОСОБА_2 в заяві до суду від 09.12.2015р. повідомив, що він його не знайшов, незважаючи на те, що судом йому була розяснена необхідність надання суду свого страхового полісу (а.с. № 100, 130).

Позивач 22.10.2014р. надіслав ПрАТ «Український страховий дім» заяву повідомлення про настання ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. № 33-36), а листом від 17.11.2014р. запросив представника ПрАТ «Український страховий дім» на огляд транспортного засобу (а.с. № 30-32).

Проте, на сьогоднішній день страхова компанія вимоги позивача щодо виплати суми страхового відшкодування не задовольнила.

Як зазначає відповідач ОСОБА_2 у своєму відгуку, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну згідно полісу, становить 50 000грн. (а.с. № 84).

Відповідно до звіту №20-11-14-1В від 27.11.2014р. про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої в результаті пошкодження колісного транспортного засобу, що складений ФОП ОСОБА_5, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Lanser, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 117 377грн. 36коп., розмір відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля Mitsubishi Lanser, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 17 202грн. 64коп., тобто без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні та розмір матеріального збитку, спричиненого власнику Mitsubishi Lanser, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 11 730грн. 30коп. з врахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (а.с. № 12-24).

Разом з тим, згідно рахункуфактура № ЮОФ 08/210 від 29.01.2015р., виданого ТОВ «ЮОЛА», вартість відновлювального ремонту, проведеного на СТО буде складати 21 640 грн. (без ПДВ).

У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, ПрАТ «Український страховий дім» повинно було сплатити позивачу страхове відшкодування, яке з врахуванням визначеного експертом зносу становить 11 730грн.30коп., проте цього не зробила, та доказів протилежному суду не надало.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 11 730грн. 30коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Приймаючи до уваги, що вартість відновлювального ремонту, проведеного СТО становить 21 640грн. та даним рішенням зі страхової компанії стягнуто 11 730грн.30коп., то різницю в сумі 9 909грн.70коп. слід стягнути з відповідача ОСОБА_2, як з особи, що винна в ДТП, на користь позивача, задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до п.34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Таким чином, також підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно стягнення з ПрАТ «Український страховий дім» суми вартості проведеної експертизи в розмірі 700грн. (а.с. № 23).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1. ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» до обов'язків страховика віднесено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем позовні вимоги в частині стягнення пені не уточнювалися, а тому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позову стосовно стягнення пені за 43 дні прострочення зобовязання та стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь позивача пеню в розмірі 485грн. 91коп.

Приймаючи до уваги не належне виконання страховою компанією своїх зобовязань за договором страхування, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, суд вважає за можливе також задовольнити вимоги позивача стосовно стягнення 3% річних та стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь позивача 3% річних в сумі 41 грн. 46коп.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за можливе їх задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Як вбачається з постанови АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014р., тілесних ушкоджень жоден із учасників ДТП не зазнав, а тому, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення її з ПрАТ «Український страховий дім», та в задоволені позовних вимог про стягнення 5 000грн. зі страховика слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., та ст. 23 ЦК України, яка встановила, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

ДТП за участю позивача та відповідача завдало позивачеві моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку ОСОБА_2, в результаті чого майну позивача було завдано шкоду. Легковий автомобіль, який належить позивачеві на праві власності, та який він використовує також у роботі зазнав механічних пошкоджень, а тому у позивача виникли певні незручності у виконання своїх трудових обовязків. Крім того, моральна шкода полягає у втраті душевного спокою і рівноваги, чим в свою чергу був порушений звичний спосіб життя позивача.

Тому, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000грн.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «Український страховий дім» про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди та стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 11 730грн. 30коп., витрати на проведення експертизи у сумі 700 грн., пеню у розмірі 485грн. 91коп. та три відсотки річних у розмірі 41грн. 46коп., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 909грн. 70коп. та моральну шкоду в розмірі 2000грн. В задоволені іншої частини позовних вимог до ПрАТ «Український страховий дім» - відмовити.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 стосовно того, що він не був за кермом автомобіля, суд оцінює критично, оскільки постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014р. (а.с. № 24) встановлено інше та відповідач свою вину у скоєні ДТП визнав. Інші заперечення відповідача суд також оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, поясненнями та запереченнями сторін, наданими до матеріалів справи в письмовому вигляді. Так додана відповідачем до своєї заяви від 09.12.2015р. копія заяви-повідомлення ТОВ «ЮК «Основа» від 22.10.2014р., в якій міститься фраза про те, що власник авто Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, за кермом автомобіля не перебував, але знаходився у авто (а.с. № 130, 132), спростовується вищезазначеною постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014р. (а.с. № 24). Постанова суду винесена 05.11.2014р., отже при винесені цієї постанови судом були враховані всі надані документи станом на 05.11.2014р.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, та при подачі позовних вимог позивач судовий збір не платив, то суд вважає за можливе їх розподіли на підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами, що набрали законної сили 01.09.2015р. наступним чином.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги майнового характеру задоволено в повному обсязі, то з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487грн. 20коп., а з ПрАТ «Український страховий дім» - 1 218грн. (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З огляду на те, що в задоволені позовних вимог немайнового характеру відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «Український страховий дім» відмовлено, то судові витрати в розмірі 487грн.20коп. слід стягнути з позивача на користь держави, оскільки пільг при сплаті судового збору він немає.

Оскільки позовні вимоги провідшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди задоволено частково, то з нього на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 64грн.96коп. (87грн. 20коп. (розмір судового збору, встановлений законом для фізичних осіб по даній категорії) *2 000грн.(сума задоволених вимог)/15 000грн. (сума заявлених вимог)). Оскільки в іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу відмовлено, то з нього на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 422грн.24коп.

Таким чином, загальний розмір судового збору, якій слід стягнути зі сторін по справі наступний: з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути 909грн.44коп. (487грн.20коп. +422грн.24коп.); з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути - 552грн. 16коп. (487грн.20коп. +64грн.96коп.); з ПрАТ «Український страховий дім» на користь держави слід стягнути 1 218грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 526,530, 610, 624, 625, 979, 990, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 5 Закону України «Про страхування», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., ст. ст. 8, 10, 11,57- 60, ч. 4 ст. 61, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «Український страховий дім» про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 11 730грн. 30коп.

Стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у сумі 700 грн.

Стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 485грн. 91коп.

Стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 41грн. 46коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 909грн. 70коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та моральну шкоду в розмірі 2 000грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної моральної шкоди відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Український страховий дім» про відшкодування заподіяної моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 909грн.44коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 552грн. 16коп.

Стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на користь держави судовий збір у розмірі 1 218грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко