Провадження № 2/521/5335/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 грудня 2015 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.
при секретарі - Варналій К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на те, що 05.12.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1745, на суму 100 000,00 грн., зі сплатою 15,5% річних, строком до 05 грудня 2017 року, відповідно до п.п. 1.1., 1.2..
Згідно п. 1.5 Кредитного договору, позичальник зобовязався щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 834,00 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку, починаючи з грудня 2007 року, сплату останнього платежу здійснити 05.12 2017 року.
Крім того, відповідно до п. 5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочки.
З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між позивачем та ОСОБА_1, ОСОБА_2, 10 грудня 2007 року був укладений іпотечний договір, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 30,1 кв.м., житлова площа 16,9 кв.м., відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі про час та місце розгляду справи належним чином неодноразово повідомлялися, в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили.
За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1745, на суму 100 000,00 грн., зі сплатою 15,5% річних, строком до 05 грудня 2017 року.
Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, позичальник зобовязався щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітнім, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 834,00 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку, починаючи з грудня 2007 року, сплату останнього платежу здійснити 05.12.2017 року.
Також, відповідно до п. 5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по повернення основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочки. (а.с. 8-13)
В забезпечення зазначеного договору між позивачем та ОСОБА_1, ОСОБА_2 («Іпотекодавці»), 10 грудня 2007року був укладений Іпотечний договір, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 30,1 кв.м., жилою площею 16,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить Іпотекодавцям, в рівних частках кожному на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 23 червня 1999 року. (а.с.14-15).
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник належним чином прийняті на себе зобов'язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору.
Як вбачається з розрахунків, станом на серпень 2015 року сума заборгованості становить 345 677,14 грн., що складається з: прострочений основний борг по кредиту - 99 166,00 грн.; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2008 по 31.07.2015 р. - 115 217,32 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.08.2012 по 01.08.2015 рік - 3 555,44 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.08.2012 по 01.08.2015 рік - 69 738,22 грн.; інфляційні втрати від прострочених сум по кредиту за період з 01.08.2012 по 01.08.2015 рік - 28 788,38 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.08.2012 по 01.08.2015 рік - 22 296,75 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.08.2012 по 01.08.2015 - 6 915,03 грн.(а.с. 8-13)
У зв'язку з порушенням умов кредитного договору, Банком направлено відповідачам повідомлення про виконання порушеного зобов'язання.(а.с.6-7).
Згідно до ксерокопій паспортів, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3, зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.(а.с. 25).
Згідно до п.3.4 Іпотечного договору, у випадку порушення умов кредитного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.(а.с. з.б.14).
Пунктом 3.4 Іпотечного договору, одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачено звернення стягнення, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 4.2 Іпотечного договору, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки, на підставі Іпотечного договору, зокрема, шляхом - прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність, в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором, в порядку визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». (а.с.15)
Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний Позивачем таким, що настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, Позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на Предмет іпотеки за Банком.
07.07.2015 року позивачем відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої суми заборгованості, що підтверджується реєстром про відправку рекомендованих листів. (а.с. 6).
Пунктом 4.1 Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.(а.с.15).
Зазначений договір було підписано відповідачами: ОСОБА_1, ОСОБА_2.(а.с.з.б. 15).
07.07.2015 р. Банком було направлено відповідачу ОСОБА_3 про виселення з житлового приміщення, що є предметом іпотеки, в порядку ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка була ними отримана, про що свідчать повідомлення про отримання, яке долучено до матеріалів справи.(а.с.7).
Відповідно до ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню, з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк, від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору, або актів цивільного законодавства.
Згідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу, в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, судом встановлено, що Банк, як іпотекодержатель, має право звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, протягом строку дії договору іпотеки та з урахуванням строку позовної давності, що визначається виходячи зі строку повного погашення заборгованості за основним зобов'язанням.
Як роз'яснено судам у п.п. 9, 37, 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України).
Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи, заборгованість за кредитом не погашена.
Відповідно до розяснень п.39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 3, 88, 169, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів, з дня отримання копії заочного рішення.
Позивачем рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
Суддя: Н.В. Мирончук