АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/1013/2015 головуючий у 1-й інстанції: Мальцев Д.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Шахової О.В.

суддів: Нежури В.А. та Невідомої Т.А.

при секретарі Бугай О.О.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між нею та банком, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 490044525 від 31 липня 2007 року укладеним з ПАТ "Альфа-Банк" на суму 53 302,58 доларів США, було укладено договір поруки № 490044525-П. Номінальна процента ставка за договором кредиту була встановлена у розмірі 12% річних. Згодом, починаючи з 1 вересня 2008 року, процентна ставка була збільшена до 14%, про що ані позивач, ані третя особа не були належним чином повідомлені. Оскільки збільшення процентної ставки за договором кредиту було здійснено відповідачем без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності, то відповідно до положень ст. 559 ЦК України вказаний правочин вважається припинений.

Посилаючи на наведене, позивач просила визнати припиненим з 1 вересня 2008 року договір поруки № 490044525-П від 31 липня 2007 року, укладений між нею та ПАТ "Альфа-Банк".

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненим з 1 вересня 2008 року договір поруки № 490044525-П від 31 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "Альфа-Банк".

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Альфа-Банк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає,зокрема, суд першої інстанції допустив суттєву неповноту в з'ясуванні обставин які мають значення для правильного вирішення справи та не звернув уваги, що за умовами, викладеними в п. 6.2. кредитного договору вказано, що банк має право в односторонньому порядку змінити розмір процентної ставки за користування кредитом. В пункті 5.1. договору поруки вказано, що Поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений з умовами основного договору та обов'язками боржника за ним. Отже поручитель був знайомий з пунктом 6.2. кредитного договору, яким передбачена одностороння зміна розміру відсоткової ставки.

29 травня 2009 року між боржником та банком був укладений договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору, відповідно до якого дата остаточного повернення кредиту змінювалась з 31 липня 2013 року на 31 липня 2017 року. Також був укладений договір про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки, згідно з яким поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків: повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору; щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору. Змінений Додаток №1 є графіком погашення заборгованості, в якому відсоткова ставка за користування кредитом вже змінена з 12% до 14,5% та кінцевий термін повернення кредиту змінений з 31 липня 2013 року на 31 липня 2017 року.

На думку скаржника підвищення відсоткової ставки, яке відбулось 1 вересня 2008 року не було зміною основного зобов'язання, а лише зміною його умов. Можливість підвищення відсоткової ставки була зазначена в п. 6.2. кредитного договору, з яким поручитель був ознайомлений. Наявність договору про зміну умов договору поруки свідчить про те, що поручитель був ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та з оновленим графіком погашення заборгованості. Крім того, про це також свідчить заява Поручителя від 29 травня 2009 року.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник банку не з‛явився,про розгляд справи повідомлений за законом належно,про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 31 липня 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 490044525, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 53302,38 доларів США строком до 31 липня 2013 року зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами.

У п. 6.2. договору кредиту сторони погодили, що банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни кон'юктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями , що не залежать від волі сторін договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін в додаток № 1 до цього договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника. У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до додатку № 1 до цього договору та викладення додатку № 1 у новій редакції. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку зі зміною кредитної політики банку.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 31 липня 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 490044525-П, відповідно до якого остання поручилась за виконання боржником обов'язків за кредитним договором.

Відповідно до п. 5.4. договору поруки у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Починаючи з 1 вересня 2008 року процентна ставка по кредитному договору була збільшена відповідачем до 14,5% річних.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його обсяг відповідальності.

При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин).

Установивши, що відповідач змінив умови договору зі збільшенням об'єму відповідальності боржника без згоди поручителя за відсутності в договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовуОСОБА_2

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно з п. 5.2. договору поруки, поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений, а п. 6.2. кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в України, є безпідставним, оскільки положення договору поруки не містять інформації про те, що таке збільшення процентної ставки та доповнення умов основного договору повинні були здійснюватися без повідомлення поручителя, і не свідчать про відмову поручителя від узгодження можливих змін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: