Справа № 203/6999/14-ц
12 січня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Цекместрук Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуренс груп» про захист прав споживача, стягнення суми страхового відшкодування, -
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з'явився, уповноваживши представника, який подав заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуренс груп», будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направило, причин не повідомило, на підставі чого з урахуванням письмової згоди представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.
Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 07 червня 2014 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Alfa Romeo, днз НОМЕР_2, 2007 року випуску, в м. Дніпропетровську на перехресті пр. Воронцова та вул. Ясельна, перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ», днз НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку зліва, після чого автомобіль «ВАЗ» продовжив некерований рух ліворуч і скоїв наїзд на електроопору, в результаті чого автомобілям спричинені механічні пошкодження, власникам - матеріальна шкода.
За вказаним фактом постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року, яка набрала законної сили 15 липня 2014 року, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито згідно п. 1 ст. 247 КУпАП (а.с.19).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За таких обставин, факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними при розгляді цивільної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування. Одними із видів добровільного страхування є страхування майна та життя.
Ст. 980 ЦК України, ст.4 Закону України «Про страхування» передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані, зокрема, володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).
За ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Судом встановлено, що позивач з відповідачем 24 вересня 2013 року уклав договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО без виключень №003597 (а.с.11), за умовами якого, що є обов'язковими для сторін за ст. 627 ЦК України, позивач застрахував свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та застрахованим додатковим обладнанням до нього - автомобілем Alfa Romeo, моделі №159, 2007 року випуску, днз НОМЕР_2, дійсною вартістю 142000,00 грн. на період з 25 вересня 2013 року по 24 вересня 2014 року (п.п. 3, 4.1-4.9 договору).
Пунктами п.п.6.1-6.6. цього договору страховими ризиками визначені: дорожньо-транспортна пригода, стихійне лихо, незаконне заволодіння, пожежа та вибух, протиправні дії третіх осіб, зовнішній вплив, а страховим випадком згідно п.19.1 договору є пошкодження, знищення або втрата застрахованого транспортного засобу (застрахованого додаткового обладнання) внаслідок подій, визначених у вказаних пунктах. Зокрема, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху застрахованого транспортного засобу, внаслідок загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (зіткнення з іншим транспортним засобом, наїзд на рухомі і нерухомі предмети, перевертання, падіння застрахованого транспортного засобу з мостів, шляхопроводів,тощо).
Страхова сума (ліміт) обмовлена пунктом 7 договору розміром в 142000,00 грн.
Як встановлено судом, 07 червня 2014 року сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, належного позивачу, про що останній в обумовлені строки згідно з п.п.21.1.1, 22.1.6 повідомив відповідача та подав заяву з пакетом необхідних документів 10 липня 2014 року, після чого страховиком ця подія визнана страховим випадком.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому "Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Відтак, зважаючи, що зазначений висновок від 13 серпня 2014 року проведений у відповідності до чинного законодавства для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає його як належний і допустимий доказ за ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження вартості пошкодженого автомобіля.
Відповідно до п.п.24.1, 24.2.5 рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймається страховиком протягом 10 робочих днів з дня надання страхувальником страховику заяви про подію та необхідних документів, а страхове відшкодування розраховується згідно п.23.4.1. наступним чином: розмір відшкодування = розмір прямого матеріального збитку, завданого страхувальнику внаслідок настання страхового випадку * коефіцієнт недострахування - розмір франшизи - суми відшкодування, отримані страхувальником від осіб, відповідальних за завдані збитки + вартість залишків ЗТЗ придатних для подальшої реалізації - розмір несплачених страхових платежів за наступні періоди.
Так, відповідно до п.17.1.8 договору страхування коефіцієнт недострахування (пропорційності) - це співвідношення страхової суми, встановленої договором для ЗТЗ (ЗДО), до дійсною вартості цього ЗТЗ (ЗДО) на дату укладання договору. У разі якщо страхова сума для ЗТЗ (ЗДО) перевищує дійсну вартість ЗТЗ (ЗДО) на дату настання страхового випадку, то сума перевищення при розрахунку страхового відшкодування не приймається до розрахунку.
Як вбачається з договору страхування, у пункті 4.9 вказана дійсна вартість застрахованого транспортного засобу в сумі 142000,00 грн., у пункті 7.3 - загальна страхова сума визначена розміром в 142000,00 грн., а відтак, підстави для встановлення страховиком іншої суми дійсної вартості застрахованого транспортного засобу ніж та, що визначена самим договором відсутні, у зв'язку з чим відповідачу належало здійснити виплату страхового відшкодування виходячи з відсутності коефіцієнту недострахування.
Відповідно до п. п.2, 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Вказані положення кореспондують нормам ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», норми якого поширюються і на учасників страхових правовідносин, а на страхувальників - як споживачів послуг страхування, якими визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.
Одночасно суд зважає на те, що однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.
Доводи представника позивача про те, що до правовідносин з неналежного виконання зобов'язань за договором страхування, зокрема, щодо сплати неустойки, належить застосовувати норми ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає стягнення пені у розмірі 3%, суд до уваги не приймає, оскільки за ст. 204 ЦК України в Україні діє презумпція правомірності правочину, розмір пені узгоджений сторонами у договорі - пункті 20.5.3, вказані положення договору недійсними не визнавалися в судовому порядку та такі вимоги з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, в позові не заявлялися і не були предметом доказування у даній справі, тому пеня підлягає нарахуванню і стягненню з відповідача у розмірі, передбаченому договором.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 13 серпня 2014 року, замовленого позивачем за для визначення розміру спричиненої в результаті ДТП майнової шкоди, в розмірі 700,00 грн., про сплату яких свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №2078 від 28 липня 2014 року (а.с.37).
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 209, 218, 224-226, 88 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відповідач має право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко