Справа № 459/2913/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1568/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 по 177 грн. 50 коп. з кожного на відшкодування матеріальної шкоди, та по 60 грн. 90 коп. на відшкодування судових витрат з кожного.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 В апеляційній скарзі стверджують про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що в рішенні суд не вказав на якій підставі у них виникло солідарне зобов»язання, на які підставі вони повинні відшкодувати збитки, та не встановлений причиново-наслідковий зв»язок із заподіяною шкодою, як і не встановлені неправомірні дії відповідачів. Вважають, що акти, складені комунальними підприємствами, суперечать один одному. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаними вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлені наступні обставини.

ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1. (а.с.8)

В квартирі НОМЕР_1 у вказаному вище будинку проживають відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.

10 квітня 2014 року сталося залиття квартири ОСОБА_5

Відповідно до акта від 10.04.2014 року, складеного комісією ЖЕД №1 КП «Червонограджитлокомунсервіс», квартира НОМЕР_2 затоплена внаслідок виходу з ладу внутрішньоквартирної каналізаційної системи у квартирі НОМЕР_1, в якій проживають відповідачі, через халатне відношення власників квартири НОМЕР_1 до власного житла, в тому числі сантехнічних приладів. (а.с.9).

КП Червонограджитлокомунсервіс» склало дефектний акт на ремонт квартири АДРЕСА_1 після затоплення. (а.с.10)

Згідно з кошторисом на ремонт квартири АДРЕСА_1, проведеного ТзОВ «Інтеко», вартість відшкодування збитків складає 411 грн. (а.с.11-24)

Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, але власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Згідно з ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооператив, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з роз'ясненнями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що залиттям квартири відповідачі завдали позивачу ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та дослідженим доказам, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що неправомірними діями відповідачів позивачу завдано матеріальну, та, що наявні підстави для відповідальності відповідачів за завдану шкоду.

Посилання апелянтів на відсутність причиново-наслідкового зв»язку із заподіяною шкодою, доказів про наявність їх неправомірних дій не приймається колегією суддів до уваги у зв"язку з наступним.

За змістом ч.2 ст.1166 ЦК України діє презумпція заподіювача шкоди, а тому обов"язок довести відсутність вини у завданні шкоди є обов"язком відповідача.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначеним цивільно-процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладений обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак відповідачами не подано жодних належних і допустимих доказів щодо відсутності їх вини у завданні шкоди.

При цьому колегією суддів приймається до уваги, що ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року за клопотанням відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 було призначено будівельно-технічну експертизу. (а.с.173)

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 квітня 2015 року, складеного ТзОВ «Гал-світ», на час виконання експертизи неможливим є встановити чи відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 10.04.2014 року; у вказаній квартирі наявне пошкодження опорядження стелі у вигляді світло-бежевої плями з білими розводами і відставанням шару фарби від основи, яке виникло внаслідок замокання, причину виникнення якого на час виконання експертизи встановити неможливо; пошкодження опорядження стелі виникло внаслідок замокання, причину виникнення якого на час виконання експертизи встановити неможливо; фактична вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень опорядження стелі квартири дорівнює вартості матеріального збитку і станом на квітень 2014 року становить 436 грн. (а.с.177-188)

Таким чином локалізація виявлених пошкоджень, зазначених у висновку експертизи від 15.04.2015 року логічно узгоджується з локалізацією тих пошкоджень, які зафіксовані і у акті від 10.04.2014 року, що, на думку колегії суду, спростовує доводи апелянтів про відсутність факту залиття та їх вини.

Щодо посилання апелянтів на акт від 26.09.2014 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий не є належним та допустимим доказом відсутності вини відповідачів у затопленні, зважаючи на значну різницю в часі між залиттям 10.04.2014 року та датою складання акта - 26.09.2014 року.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на належні і допустимі докази та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.