Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/326/15 Головуючий у 1 інстанції: Руденко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради про визнання угоди недійсною,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 18.11.2005року ОСОБА_3 18.11.2005р. отримав кредит у розмірі 4960 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Копії умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення Договору, він автоматично лонгується та такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ "Приватбанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання поверненням Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до частини другої ст.1054 та частини другої ст. 1050 ЦК України. наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20.11.2013 року має заборгованість - 29589,18 грн., яка складається з наступного:

- 3970,32 грн. - заборгованість за кредитом;

- 23733,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

-1385,20 - штраф (процентна складова).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ "Приватбанк".

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 29589,18 грн. за кредитним договором № б/н від 18 листопада 2005 року та судові витрати.

У січні 2014 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вказаним ПАТ "Приватбанк" договір, укладений 18 листопада 2005 року, необхідно визнати недійсним за наступних підстав.

Її син - ОСОБА_3, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у врача психіатра КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська". У зв'язку з даним психічним захворюванням йому безстроково встановлена друга група інвалідності. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 09.10.2006р. ОСОБА_3 визнано недієздатним і вона призначена опікуном над ним.

Незважаючи на те, що на час укладання договору від 18.11.2005р. її син - ОСОБА_3 ще не був визнаний недієздатним, однак в силу свого стану здоров'я він не міг зрозуміти значення своїх дій та керувати ними.

Постановою оперуповноваженого ВДСБЕЗ Слов'янського MB УМВС України в Донецькій області Беліченко М.В. від 14 травня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи встановлено, що фактично грошові кошти за вказаним договором отримані ОСОБА_6, котрий скористувавшись хворобливим станом ОСОБА_3, умовив його укласти договір про отримання кредиту та передати гроші йому, пообіцяв самостійно виплачувати кредит і проценти по ньому.

Відповідно до ч. 1 ст.225 ЦК України, угода, яку дієздатна фізична особа уклала в момент, коли не зрозуміла значення своїх дійне мала можливості керувати ними, може бути визнана судом недієздатною за заявою цієї особи

Статтею 203 ЦК України, встановлені загальні вимоги дотримання яких є необхідним для дійсності угоди. У тому числі даною статтею встановлено, що волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі.

Оскільки ОСОБА_3 на час укладання угоди в силу свого стану здоров'я не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, то немає підстав говорити про те, що його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, визнати недійсним договір б/н, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 18 листопада 2005 року про надання кредиту.

Рішенням Словян'ського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано недійсним договір б/н від 18 листопада 2005 року, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відмовити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідачкою заявлено зустрічний позов, у якому вона просила визнати недійсним кредитний договір з тих підстав, що він був укладений її сином, який наразі є недієздатним, а на час укладення договору не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, позаяк з дитинства страждав на психічний розлад, є інвалідом за психічним захворюванням.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в цій частині допустив порушення процесуального закону, тому що визнав недійсним договір з підстав нерозуміння особою значення своїх дій на підставі ст. 225 ЦК без проведення відповідного експертного дослідження.

В цій частині доводи апеляційної скарги ПАТ КБ "Приватбанк" є слушними.

Разом з тим, за ст. 19 ЦПК суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи не вбачається , що суд першої інстанції, вирішуючи питання про психічний стан особи, роз'яснив представникові недієздатного відповідача право на заявлення такого клопотання з огляду на обґрунтування її зустрічного позову.

За ст. 145 ЦПК призначення експертизи є обов'язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Враховуючи, положення ст. 10 ЦПК та ст. 304 ЦПК, судом апеляційної інстанції було усунено зазначене порушення шляхом призначення в справі судової психіатричної експертизи з огляду на її обов'язковість, встановлену ст. 145 ЦПК.

За висновком експертизи, який не викликає сумнівів у його достовірності, було встановлено, що ОСОБА_3 страждає на хронічне психічне захворювання, з 1996 року є інвалідом 2 групи по даному психічному захворюванню та на період підписання кредитного договору 18.11.2005 року не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

За ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

Таким чином, укладений кредитний договір є недійсним, а позов опікуна ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" посилався на те, що у позові про визнання договору недійсним має бути відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

За ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ст. 261 перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 267 ЦК визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим ч. 5 зазначеної статті надає право суду визнати поважними причини пропущення позовної давності. У такому разі порушене право підлягає захисту.

Судова колегія враховує, що за висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 є психічно хворою людиною, яка з 1996 року є інвалідом по психічному захворюванню, багаторазово лікувалася та перебуває на обліку з приводу тяжких психічних розладів. З 2006 року він був визнаним недієздатним та йому призначений опікун.

Таким чином, самостійне заявлення позову ОСОБА_3 було унеможливлене, а пояснення опікуна ОСОБА_7 з приводу того, що вона раніше не зверталася до суду за оспорюванням договору, суд вважає такими , що заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірний договір укладений у 2005 році.

2.10.2007 року за заявою ЗАТ "Приватбанк" було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми за спірним кредитним договором.

Цей наказ був скасований 2 листопада 2007 року за заявою ОСОБА_4

З часу скасування судового наказу до грудня 2013 року, тобто протягом понад 6 років позивач не вимагав стягнення будь-яких боргів з відповідача, тому, як зазначає ОСОБА_4, вона вважала, що зі скасуванням судового наказу вичерпаний спір та претензій до її сина немає.

Крім того, вона отримала постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, а прокурор м. Слов'янська повідомив її листом про те, що в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_6, який привласнив кредитні кошти, отримані ОСОБА_3, оформив в "Приватбанку" поруку про сплаті кредиту за ОСОБА_3

За таких обставин судова колегія вважає, що пропуск строку позовної давності обумовлений поважними причинами та може бути поновленим.

Позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" також заявлені з суттєвим пропуском строку позовної давності з огляду на те, що позичальником за договором були порушені зобов'язання ще з 2005 року, і банк знав про ці порушення, звертався за виданням наказу, після скасування якого у 2007 році протягом понад 6 років не заявляв вимоги до боржника.

Представник відповідача подавала заяву про застосування строків позовної давності.

Разом з тим, у задоволенні позову має бути відмовлено не з підстав пропуску позовної давності, а за безпідставністю позову, позаяк договір було укладено з особою, яка не була здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Посилання апелянта ПАТ КБ "Приватбанк" на те, що в матеріалах справи міститься ухвала про відмову у залученні зустрічної позовної заяви, не впливає на права та інтереси сторін та не порушує їх, тому що з цієї ухвали вбачається, що на час її подання ОСОБА_4 не мала повноважень представника ОСОБА_3, але згодом її повноваження були відновлені та суд фактично прийняв зустрічний позов і він був предметом розгляду.

Про це свідчить те, що сторони у першій інстанції не заперечували проти реалізації ОСОБА_4 свого права на подання зустрічного позову, навпаки приймали участь у його розгляді по суті; ПАТ КБ "Приватбанк" подавав заяву про застосування строку позовної давності до цього позову, приймав участь у судових засіданнях та висловлював свої як усні так і письмові заперечення з приводу зустрічних позовних вимог, які були розглянуті судом першої інстанції та по них прийнято судове рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції хоча і були порушенні вимоги процесуального закону, але остаточні висновки суду щодо неможливості задоволення основного позову та необхідність задоволення зустрічного позову є такими, до яких дійшла і судова колегія при апеляційному розгляді після перегляду справи та усунення процесуальних порушень, судова колегія не вбачає необхідності у скасуванні оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: