Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, у якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя суму коштів на поточному рахунку із процентами за ним відповідно до договору від 14 листопада 2012 року та стягнути із відповідача 1/2 частину цих коштів - 44 001 доларів США, що еквівалентно 351 699, 99 грн станом на 01 лютого 2013 року.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що у період шлюбу було здійснено продаж спільної квартири подружжя, після чого на рахунок відповідача у банку покладено 88 002 доларів США, якими відповідач розпорядився на власний розсуд.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою та просив поділити побутові речі, набуті у шлюбі: йому виділити холодильник вартістю 3000 грн, газову плиту вартістю 3 500 грн, відеокамеру вартістю 2 400 грн; у власність ОСОБА_3 кондиціонер вартістю 2 000 грн, хлібопічку вартістю 1 500 грн, кухонну стінку вартістю 4 000 грн, кухонний куточок вартістю 1 000 грн, ліжко вартістю 400 грн, витяжку вартістю 800 грн, шафу платтяну вартістю 100 грн, пральну машину вартістю 1 000 грн, ванну вартістю 500 грн, унітаз вартістю 200 грн, мийку вартістю 200 грн, посуд вартістю 1 000 грн, ножі фірмові вартістю 100 грн, пилосос вартістю 300 грн, комбайн кухонний універсальний вартістю 400 грн. Також зазначив, що кошти, на які посилається позивачка, були позичені у 2008 році та повернуті позикодавцю, що підтверджується розпискою.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 175 846 грн. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовлено. У позові ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 4 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Судами встановлено, що 29 вересня 1995 року між сторонами зареєстровано шлюб.

За розпискою від 23 квітня 2008 року ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_5 52 000 доларів США до 01 лютого 2013 року.

24 квітня 2008 року між ПП «ОСОБА_6» та ОСОБА_4 було укладено договір № 9 про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 (а. с. 16).

За договором купівлі-продажу від 14 листопада 2012 року спільну квартиру АДРЕСА_1 відчужено на користь третьої особи за 136 000 грн (а. с. 10-12).

14 листопада 2012 року на рахунок ОСОБА_4 в АТ «ДельтаБанк» було внесено грошові кошти у розмірі 44 001 доларів США.

01 лютого 2013 року кошти у розмірі 44 001 доларів США знято ОСОБА_4 із рахунку банку.

Стягуючи із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 половину цієї суми, суд першої інстанції виходив із того, що отримані чоловіком за розпискою грошові кошти у розмірі 52 000 доларів США створюють правові наслідки лише для нього особисто, оскільки отримані без згоди дружини, ОСОБА_4 не доведено того факту, що гроші витрачені в інтересах сім'ї. Тому грошові кошти, виручені від продажу спільної квартири та покладені на банківський рахунок, які зняв чоловік для розрахунку за розпискою, підлягають поділу між подружжям.

Із такими висновками погодитися не можна.

У розписці зазначається, що ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_5 52 000 доларів США для купівлі однокімнатної квартири у будинку, що будується, по АДРЕСА_1 (а. с. 91). На зворотній сторінці розписки підписом позикодавця засвідчено факт повернення 01 лютого 2013 року частини позики у розмірі 44 000 доларів США.

Згідно довідки ПП «ОСОБА_6» від 24 квітня 2008 року № 25, ОСОБА_4 виплатив вартість квартири у розмірі 253 131, 25 грн, що еквівалентно 51 600 доларів США, відповідно додатку № 1 договору № 9 від 24 квітня 2008 року про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна (а. с. 9).

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не дав оцінки таким обставинам у контексті доводів ОСОБА_4 про те, що кошти за розпискою використані для придбання квартири, яку за договором купівлі-продажу від 14 листопада 2012 року відчужено як спільне майно подружжя. Суд не з'ясував, із чого сформовано суму вкладу у розмірі 44 001 доларів США, враховуючи те, що квартиру у листопаді 2012 року продано лише за 136 000 грн.

Крім того, шлюб між сторонами не розірвано, обставин фактичного припинення шлюбних відносин не з'ясовано, а тому висновки суду про використання ОСОБА_4 коштів у розмірі 44 001 доларів США у власних потребах, не пов'язаних з інтересами сім'ї, є передчасними.

Ухвала апеляційного суду у цій частині вирішення спору підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Доводів на скасування судових рішень у частині вирішення зустрічного позову у касаційній скарзі не наведено, підстав для виходу за межі касаційної скарги не вбачається, а тому в цій частині оскаржувані судові рішення залишаються без змін за ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2014 року скасувати у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук