Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/1858/2015 Головуючий у 1-й інстанції - ПетренкоН.О.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, Київського міського центру зайнятості в особі Святошинського районного центру зайнятості про припинення трудового договору та зобов'язання вчинити дії,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Київського міського центру зайнятості в особі Святошинського районного центру зайнятості про розірвання трудового договору у зв'язку з прогулом.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2, Київського міського центру зайнятості в особі Святошинського районного центру зайнятості про припинення трудового договору та зобов'язання вчинити дії.

Припинено трудовий договір № 5 від 27 січня 2011 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований Святошинським районним центром зайнятості.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було розглянуто його клопотання, що призвело до позбавлення його права подавати докази для обґрунтування зустрічних позовних вимог та доводити ті обставини, якими спростовуються доводи позивача за первинним позовом.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 січня 2011 року позивач була прийнята на роботу до СПД ОСОБА_2 на посаду адміністратора за трудовим договором №25, який був зареєстрований в Святошинському районному центрі зайнятості.

Дана обставина підтверджена поясненнями сторін та відповідним записом №16 у трудовій книжці позивача.

Відповідно до запису№17 від 31 жовтня 2012 року у трудовій книжці від позивач була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, запис засвідчений штампом СПД ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін трудові відносини між сторонами не існують після 31 жовтня 2012 року, проте трудовий договір № 5, який зареєстрований в Святошинському районному центрі зайнятості є чинним, оскільки відповідачем заява про його розірвання або припинення до центру зайнятості не подавалась.

У жовтні 2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом,зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 27 січня 2011 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем на підставі трудового договору №5, який зареєстрований в Святошинському районному центрі зайнятості, з жовтня 2012 року трудові відносини з відповідачем припинилися з невідомих причин. Відповідач припинив виплачувати заробітну плату, але договір не зняв з реєстрації в Святошинському районному центрі зайнятості. Просила постановити рішення, яким припинити трудовий договір та зобов'язати Київський міський центр зайнятості в особі Святошинського районного центру зайнятості зняти його з реєстрації.

Відповідач позов не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив постановити рішення про розірвання трудового договору №5, укладеного сторонами 27 січня 2011 року. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із прогулом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на початку вересня 2012 року ОСОБА_4 зникла з робочого місця і більше не з'являлася на роботі, після чого було виявлено відсутність грошових коштів у магазині. Вирішити питання про припинення трудових відносин в добровільному порядку з позивачем не вдалося.

Представник відповідача Київського міського центру зайнятості в особі Святошинського районного центру зайнятості первісний позов підтримала та не заперечувала проти його задоволення, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Задовольняючи первісні позовні вимоги про припинення трудового договору сторін, суд виходив з їх доведеності та обґрунтованості, встановивши, що фактично трудові відносини сторін припинились, проте відповідачем не вчинено дій щодо зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору, чим порушено право позивача, яке підлягає судовому захисту.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив з безпідставності цих вимог.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, вважає, що вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, а саме посилання на відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні для встановлення паспортних даних та місця проживання свідків, які б могли підтвердити обставини щодо вчинення позивачем прогулу, та показання яких могли б бути доказами по зустрічному позову, а також відмову у призначенні почеркознавчої експертизи для вирішення питання щодо належності відповідачу підпису у записі про звільнення позивача у трудовій книжці судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що чинним трудовим законодавством не надано суду право визначення підстав звільнення (розірвання чи припинення трудового договору), таке право належить роботодавцеві, отже показання свідків про здійснення працівником прогулу, а також встановлення факту виконання запису у трудовій книжці працівника не уповноваженою на це особою не є підставою для ухвалення рішення про розірвання трудового договору за ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України за відсутності відповідного наказу роботодавця.

До того, ж в матеріалах справи відсутня і відповідно до журналу судового засідання до початку розгляду справи по суті не подавалась заява відповідача про виклик свідків, із зазначенням їх імен, місця проживання (перебування), місця роботи, обставин, які вони можуть підтвердити, як це передбачено ст. 136 ЦПК України, та заява про призначення експертизи, оформлена в порядку ст. 143 ЦПК України.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: