РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Потаніної О.О.,

з участю представника

позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; ОСОБА_9, який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_10, ОСОБА_2, з участю третіх осіб органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_11 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, факту проживання в житловому будинку, права користування житловим будинком та про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним,

встановив:

10 жовтня 2014 року позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 19 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. Після укладення оспорюваного правочину ОСОБА_2 та члени його сім'ї залишилися проживати у зазначеному будинку, де проживають і до даного часу. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 проживають однією сім'єю як чоловік та жінка разом із дітьми, а тому мають право на проживання та користування житловим будинком. Позивачі просять встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в будинку по АДРЕСА_1 з 1 червня 2009 року, посилаючись на те, що вселилися до будинку на законних підставах, а тому мають право на користування вказаним житлом. Під час спільного проживання у позивачів народилися спільні діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. За адресою проживання оформлений у навчальний заклад малолітній ОСОБА_6. За цією адресою позивачами ведеться спільне господарство, таким чином на час укладення оспорюваного правочину позивачі були сім'єю, якою являються і на даний час.

Встановлення факту проживання позивачів однією сім'єю необхідно для визнання за ними право на проживання та користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Встановлення факту проживання позивачів та їх дітей у будинку, необхідно для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 січня 2010 року, оскільки на час його укладення право користування ним мав малолітній ОСОБА_6, а тому для укладення договору купівлі-продажу була необхідна згода органу опіки та піклування, яка останнім не надавалася.

З огляду на викладене, позивачі просять їх вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5, ОСОБА_9 та їх представник вимоги викладені у позові підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав.

Представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні проти позову заперечив, в подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала.

Представник третьої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмельницької міської ради не заперечив, щодо задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 19 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Із змісту договору купівлі-продажу вбачається, що продавець ОСОБА_2 засвідчив, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями не проданий, не заставлений, не подарований в спорі і під забороною не перебуває, прав на нього у третіх осіб, відповідно до ст.659 ЦК України як у межах такі за межами України немає. Треті особи не мають прав на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, внаслідок продажу будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, місце проживання будь-яких осіб у відчужуваному будинку не зареєстровано. У відповідності до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян, безпритульних дітей» сторони договору свідчили проте, що відсутні малолітні та неповнолітні діти, які мають право користування даним житловим будинком, місце проживання малолітніх та неповнолітніх в житловому будинку не зареєстровано.

Будинок по АДРЕСА_1 належав на праві особистої власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 6 серпня 1996 року.

З будинкової книги вбачається, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_9, місце проживання яких було зареєстровано у житловому будинку, були зняті з реєстрації 14 січня 2010 року.

З діями чоловіка щодо продажу житлового будинку з надвірними будівлями погодилася і третя особа ОСОБА_4, яка зазначила, що цей договір відповідає інтересам сім'ї, засвідчила ту обставину, що ознайомилася з умовами договору.

Позивач ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_2 з 26 листопада 1987 року. За цією ж адресою зареєстровано місце проживання і її дітей, ОСОБА_6 з 6 червня 2006 року, ОСОБА_7 з 11 січня 2010 року, ОСОБА_8 з 28 січня 2014 року, що підтверджується довідкою ЖЕК №2 №270 від 23 січня 2015 року.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з Примірним регламентом з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, затвердженим наказом МВС України від 3 лютого 2006 року № 96, яке діяло на час укладення договору купівлі-продажу, особи, які проживають у приватних будинках і не обслуговуються житлово-комунальними підприємствами, звертаються безпосередньо до відповідного органу реєстрації особисто з наданням оформленої належним чином будинкової книги. На підставі поданих для реєстрації місця проживання документів уповноваженою особою органу реєстрації заповнюється 2 примірники талона реєстрації місця проживання та зносяться відповідні відомості із зазначенням адреси житла особи до паспортного документа шляхом проставляння штампа відповідного зразка. У разі реєстрації неповнолітніх дітей до 15 років разом з батьками (одним з батьків) відомості про їх реєстрацію вносяться до талона реєстрації одного з батьків.

Крім того, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Таким чином, встановлена норма зобов'язує нотаріусів при оформленні правочинів щодо відчуження нерухомого майна аналізувати подані йому документи, зокрема, на предмет існування прав користування таким нерухомим майном у дитини (дітей).

Право користування майном члена сім'ї власника житла пов'язано з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи, про що робиться відповідний запис до будинкової книги.

Крім того, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

З огляду на викладене, суд вважає, що немає підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю позивачів без реєстрації шлюбу з 1 червня 2009 року в будинку по АДРЕСА_1, метою якого є подальше встановлення права користування зазначеним житловим будинком, за наявності в установленому законом порядку зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5, яке є відмінним від АДРЕСА_1, а саме АДРЕСА_2, визначення місця проживання дітей та оспорювання договору купівлі-продажу житлового будинку.

На момент укладення договору купівлі-продажу було надано будинкову книгу, згідно з якою в житловому будинку АДРЕСА_1 осіб, які мали зареєстроване місце проживання не було.

Згідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

З наявних матеріалів справи діти право власності на житловий будинок із надвірними спорудами не мали, право користування житлом на час укладення договору купівлі-продажу та після цього у них у встановленому законом порядку не виникло, оскільки їх зареєстроване місце проживання залишилось незмінним АДРЕСА_2, там де зареєстровано місце проживання матері ОСОБА_5

Крім цього договір купівлі-продажу було укладено не батьками дітей, малолітні ОСОБА_6, ОСОБА_7 членами сім'ї власника житлового будинку на час укладення оспорюваного правочину не являлися, а отже дозволу органу опіки та піклування на відчуження житлового будинку не було потрібно.

Не виникло із зазначених вище підстав право користування дітей та позивачів житловим будинком із надвірними будівлями і після укладення договору його купівлі-продажу.

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14 щодо проживання позивачів та їх дітей в будинку по АДРЕСА_1 суд оцінює критично, оскільки вони суперечать іншим доказам, на підставі та з урахуванням яких було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачами в судовому засіданні обставин, на які вони посилаються на обґрунтування позову не доведено, не встановлено цього і в судовому засіданні.

Також не встановлено і підстав, визначених ст.ст.203, 215 ЦК України, для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 січня 2010 року недійсним, а отже, відповідна вимога, задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст.ст.203, 215, 405 ЦК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; ОСОБА_9, який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_10, ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлення факту проживання дітей в житловому будинку, встановлення права користування дітей житловим будинком, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, по АДРЕСА_1 від 19 січня 2010 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 недійсним відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а вразі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: