АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1887/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/1533/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2; ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду від 22 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір'ю,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір'ю.

Рішенням Бучацького районного суду від 22 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 14.05.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького РУЮ Тернопільської області, актовий запис № 35.

Залишено малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживати разом з матір'ю ОСОБА_3 по вул. Стрипній, 2 в м. Бучач Тернопільської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 487, 20 грн. судового збору та 350 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині задоволення позову про залишення малолітньої дитини проживати разом з матір'ю ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Апелянт зазначає, що суд не залучив до участі в справі орган опіки та піклування, не витребував у нього відповідний висновок, що призвело до неправильного вирішення справи. Наголошує на тому, що ОСОБА_3 не працює, а тому в силу ст. 161, ч. 2 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу.

Крім того, позивачка не подала суду будь-яких доказів на обґрунтування своїх позовних вимог. Вказує на те, що судом не враховано протиправної та аморальної поведінки ОСОБА_3, що є винятковою обставиною для того, щоб залишити дитину проживати з батьком.

В іншій частині рішення суду не оскаржується і апеляційною інстанцією не перевіряється.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скарг ОСОБА_1 слід задовольнити.

Вирішуючи спір у частині визначення місця проживання дитини, суд виходив з того, що не встановлено виняткових обставин, за яких малолітню дитину слід розлучати із матір'ю.

Колегія вважає, що при вирішенні цього спору судом порушено норми матеріального й процесуального права, не доведено обставин, що мають значення для справи, що в силу ст. 309, ч. 1, п. 4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Судом установлено, що 14 травня 2010 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ИД № 064186 від 14.05.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького РУЮ Тернопільської області, актовий запис № 35 (а.с. 12).

Від даного шлюбу в сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 18 вересня 2015 року подружжя проживає окремо.

Сторони не досягли згоди про те, з ким із них буде проживати неповнолітня дитина.

З 21 вересня 2015 року відповідач проти волі позивачки утримує малолітнього сина у будинку своєї матері, в с. Переволока Бучацького району.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині залишення дитини проживати з матір'ю не відповідає.

Відповідно до ст.ст. 160, ч. 1; 161, ч. 1 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-СІІ), проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Положенням ст. 19, ч.ч. 4, 5 СК України передбачено обов'язкову участь органу опіки та піклування при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Всупереч наведеним нормам закону, судом першої інстанції не було залучено до участі в справі орган опіки та піклування. Також судом не досліджувався висновок цього органу щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього сина з одним із подружжя.

Розв'язання даного спору судом першої інстанції без залучення до участі в справі органу опіки та піклування та за відсутності його висновку є порушенням норм матеріального й процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

З огляду на вищенаведене та відсутності в суду апеляційної інстанції правових підстав для залучення до участі в справі органу опіки та піклування колегія приходить до висновку, що рішення Бучацького районного суду від 22 жовтня 2015 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини з матір'ю в звязку з його недоведеністю.

Враховуючи те, що спори про визначення місця проживання малолітньої дитини можуть розглядатись неодноразово, оскільки умови виховання дитини можуть змінюватись в залежності від різних обставин (стан здоров'я матері і дитини, можливості догляду за дитиною, поява інших обставин), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалене апеляційною інстанцією рішення суду не є перешкодою для звернення заінтересованої сторони з позовом про визначення місця проживання дитини з наведенням цих обставин і з залученням до участі в справі органу опіки та піклування.

На підставі ст.ст. 19, ч.ч. 4, 5; 160, ч. 1; 161 СК України, та, керуючись ст.ст. 307, ч. 1, п. 2; 309, ч. 1, п.п. 1, 2, 4; 313; 316; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду від 22 жовтня 2015 року в частині залишення малолітньї дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживати разом з матір'ю ОСОБА_3 в м. Бучач Тернопільської області по вул. Стрипній, 2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6