У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, реєстраційна служба Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання договору іпотеки припиненим, вилучення запису про обтяження майна іпотекою за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона та її дочка є спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, який в 2007 та 2008 роках уклав з публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») договори іпотеки в забезпечення зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Техноекспорт» (далі - ТОВ «Техноекспорт») за кредитними договорами. У зв'язку з ліквідацією останнього вважала, що іпотечні договори як похідні від кредитних повинні бути визнані припиненими.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просила суд: визнати іпотечний договір від 3 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, припиненим з моменту припинення основного зобов'язання за кредитним договором від 3 вересня 2007 року, а саме з часу ліквідації боржника - ТОВ «Техноекспорт»; визнати іпотечний договір від 28 травня 2008 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, припиненим з моменту припинення основного зобов'язання за кредитним договором від 28 травня 2008 року, а саме з часу ліквідації боржника - ТОВ «Техноекспорт»; зобов'язати реєстраційну службу Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про заборону відчуження нежитлової будівлі по АДРЕСА_1.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2014 року, позов задоволено частково: визнано іпотечний договір від 3 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 припиненим з моменту припинення основного зобов'язання за кредитним договором від 3 вересня 2007 року, а саме з часу ліквідації боржника - ТОВ «Техноекспорт»; визнано іпотечний договір від 28 травня 2008 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, припиненим з моменту припинення основного зобов'язання за кредитним договором від 28 травня 2008 року, а саме з часу ліквідації боржника - ТОВ «Техноекспорт»; припинено обтяження та виключено з Державного реєстру прав на нерухоме майно записи про заборону відчуження нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 на підставі договорів іпотеки від 3 вересня 2007 року та від 28 травня 2008 року. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 598, 609 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що у зв'язку з ліквідацією юридичної особи припиняється зобов'язання, а, отже, припиняється і його забезпечення, яким є іпотека.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-52цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому доводи касаційної скарги про те, що оскаржується ухвала господарського суду про ліквідацію боржника, позичальника, не є підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки суди враховували не наявність судового рішення, а наявність припинення юридичної особи, тобто ліквідацію юридичної особи, боржника за основним зобов'язанням.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта