АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 6092 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Волокітіна Н.Б.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника відповідача Стеценка Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу;

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп», поданою представником Тидір Світланою Михайлівною

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19 січня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.01.2015 року позовні вимоги ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 6219,76 грн., судовий збір в розмірі 209,83 грн. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, Тидір С.М., діючи в інтересах ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7 на момент ДТП вже мав пошкодження та відновлювали ремонтом, а тому аварійний комісар відповідача ОСОБА_8 визначив коефіцієнт фізичного зносу, який становить - «0,55». Відповідно до п. 7.36, 8.2, 8.3 Методики, знос застосовується лише до складників (деталей) що підлягають заміні. Так, згідно Калькуляції № 775від 19.10.13 р. заміні підлягають деталі на суму 600,88 грн. С врз = С роботи + С матеріали + С складники (1-Ез) =

3754,40 + 2947,83 (- 147,39 скидка) + 13600,88 [1] (1-0,55) - 12 675,24 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка відповідно до полісу № АЕ/1486091 - становить 1000,00 грн.

05.06.2014р. ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» сплатило Позивачу кошти в розмірі 11 675,24 грн. ОСОБА_4 зобов'язаний сплатити різницю коштів в сумі 6 219,76 грн.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Стеценко Т.М. підтримав подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник позивача ПрАТ «ПРОСТО-Страхування», відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Причини неявки сторони суду не повідомили. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2013 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_7 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №222433, відповідно до якого позивач застрахував майнові інтереси власника автомобіля «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року на автодорозі «Стрий-Чернівці» 107 км.+800 м., водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, чим допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.11.2013 року ОСОБА_4 визнано винним в порушенні ПДР та за ст. 124 КУпАП піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7

Відповідно до Звіту з оцінки транспортного засобу №10031/89230 від 14.10.2013 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 становить 20 827,36 грн. Крім того, відповідно до Ремонтної калькуляції № 775 від 19.10.2013 року, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 20 155,72 грн.

24.10.2013 року позивачем було складено Розрахунок страхового відшкодування № 89230 відповідно до якого страхове відшкодування становить 18 895 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 05.11.2013 року позивачем було виплачено ОСОБА_7 на розрахунковий рахунок «ФОП ОСОБА_9» страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу у розмірі 18 895 грн. (а.с. 36).

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Полісу №АЕ/1486091, позивач звернувся до зазначеної страхової компанії з вимогою про відшкодування збитків (розміру виплаченого нею страхового відшкодування) у розмірі 18 895 грн.

07.05.2014 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувало позивачу оцінену ним матеріальну шкоду з вирахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 11 675,24 грн.

Позивач вважає, що відповідач відшкодував йому збитки не в повному розмірі, суд першої інстанції погодився з цим і колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим виходячи з наступного.

Так, статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст. 29 даного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

Як зазначає апелянт, автомобіль «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 потрапляв у ДТП 26.03.2008 року та 11.07.2012 року, тому розрахунок страхового відшкодування повинен проводитися з урахуванням коефіцієнту зносу, як було вчинено аварійним комісаром ОСОБА_8, який визначив коефіцієнт фізичного зносу «0,55».

Однак, доводи апелянта ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про те, що автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 потрапляв в ДТП 26.03.2008 року та 11.07.2012 року суд обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, даний автомобіль був зареєстрований 16.04.2008 року, крім того, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що вищевказаний автомобіль дійсно потрапляв в ДТП, оскільки з результатів пошуку по картках обліку ДТП, яку надав суду представник відповідача вбачається, що отримані дані не можуть бути використані як доказ по справі у суді (а.с. 54), а тому даний доказ з неналежним і суд першої інстанції дав вірну оцінку даному доказу.

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Представник відповідача не просив суд першої інстанції надати йому допомогу у зборі доказів, клопотань про витребування доказів він не заявляв, а тому суд першої інстанції ухвалив рішення суду на підставі тих доказів, які містились в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд правомірно стягнув з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» 6 219,76 грн., не спростував цього відповідач і в суді апеляційної інстанції.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування збитків, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню є вірним та таким, що відповідає вимогам закону.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», подану представником Тидір Світланою Михайлівною відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: