АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/3698/15 Головуючий:1 інстанції:
Справа: №638/5659/14-ц Шестак О.І
Категорія: договірні Доповідач: Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.,

суддів: Зазулинської Т.П.,

Колтунової А.І.,

за участю секретаря: Красношапка К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_4 звернулася 10.04.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просила суд визнати недійсним договір дарування грошових коштів, укладений 26.08.2008 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_4 зазначила, що у 2008 р. вона надала своїй дочці ОСОБА_6 180000,00 доларів США для придбання житла, з метою поліпшення житлових умов. 26.08.2008 р. був укладений договір дарування грошових коштів. Цього ж дня ОСОБА_5 придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку. За п. 5 договору дарування ОСОБА_5 зобов'язалася надавати право користування будинком іншим особам за вказівкою позивача. Після придбання будинку ОСОБА_5 зареєструвала там своє місце проживання, але не надала можливості іншим особам проживати в цьому будинку, чим порушила п. 5 договору дарування, також ухилялася від нотаріального посвідчення цього договору, у зв'язку з чим даний договір підлягав визнанню недійсним.

05.05.2014 р. до суду надійшла зустрічна заява ОСОБА_5, в якій вона просила об'єднати цю зустрічну позовну заяву в одне провадження з первісним позовом у справі № 638/5659/14 - Ц. Ухвалити рішення про визнання дійсним договору дарування грошових коштів в cyмi 180000,00 доларів США, укладеного 26.08.2008 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Розподілити судові витрати.

В обґрунтування заявленого зустрічного позову ОСОБА_5 зазначила що вона дійсно уклала договір дарування грошових коштів зі своєю матір'ю, фактично договір дарування був виконаний, даний договір підлягав нотаріальному посвідченню, але цього зроблено не було. У зв'язку зі зверненням ОСОБА_4 до суду з позовом, взагалі втрачена можливість нотаріального посвідчення цього договору, тому є всі підстави для визнання цього договору дійсним.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.05.2014 р. зустрічний позов об'єднаний в одне провадження із первісним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явилася, причину неявки суд не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином.

Від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_7, який діє на підставі нотаріальної довіреності, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримував в повному обсязі, просив задовольнити позов на тих підставах, які викладені в ньому, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_8, підтримав вимоги зустрічного позову, просив задовольнити його, в задоволенні пepвісного позову просив відмовити.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування - залишено без задоволення.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним - задоволена.

Визнано дійсним договір дарування грошових коштів в cyмi 180000,00 доларів США, укладеного 26.08.2008 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Не погодившись із вищевказаним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, визнати договір дарування від 26.08.2014 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - недійним.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначив, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, та грубо порушує законодавство України, його права порушуються, так як спірний будинок придбавався за спільні кошти, набуті під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_5 Позивачем за зустрічним позовом не доведено законність укладення в письмовій формі договору дарування. Так, п. 2 договору зазначено, що ці гроші передані для придбання конкретного будинку та оформлення нотаріальних дій щодо переоформлення будинку.

Крім того, зазначав, що за нормою ч. 5 ст. 719 ЦК договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги щодо визнання дійсним договору дарування коштів в іноземній валюті суд першої інстанції виходив з вимог ч.1.2. ст.. 220 ЦК України та зазначив, що сторони договору дарування домовилися щодо усіх істотних умов договору, передали гроші по розписці, але ОСОБА_4 ухиляється від його нотаріального оформлення.

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 771 ЦК України за договором дарування одна сторона( дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні( обдарованому) безоплатно майно( дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь - яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно з умовами договору дарування, який було вчинено між сторонами у письмовій формі, ОСОБА_4 подарувала своїй дочці ОСОБА_5 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 180 000 доларів США.

В п.2 договору зазначено, що грошові кошти передані для купівлі житлового будинку, надвірних прибудов разом із земельною ділянкою, також оплати нотаріальних дій що знаходяться в м. Харкові по провулку 2 - му Боевому,11. Тобто, пунктом 2 договору дарування фактично зобов'язано обдаровану здійснити угоду купівлі - продажу за вказані у договорі кошти. Крім того згідно з п.5 договору зазначено, що обдарована зобов'язана надавати право користування частиною житлового будинку третім особам за вказівкою дарителя.

Метою договору дарування за нормою ст. 717 ЦК є передача власником свого майна у власність іншій особі без отримання взаємної винагороди. Тобто, договір дарування завжди є безоплатним і дарувальник не набуває права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій.

В договорі не зазначено для кого необхідно придбати житловий будинок.

Відповідно до п.5 ст. 719 ЦК договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

До договорів дарування валютних цінностей на суму понад п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян також застосовується загальне право, встановлене ст. 220 ЦК, згідно з яким недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору тягне за собою його нікчемність.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За нормою ч.2 ст. 219 ЦК суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Вимоги закону щодо необхідності вчинення правочинів у певній формі спрямовані сприяти фіксації волевиявлення суб'єкта правочину, що у разі судового спору забезпечить доказовість реального існування між сторонами відповідного правовідношення та дійсність їх взаємних обов'язків та вимог.

З матеріалів справи важко зрозуміти що перешкоджало сторонам укласти договір у відповідності до вимог ч.5 ст. 719 ЦК. Як вбачається з матеріалів справи, про це зазначала ОСОБА_4, що договір було укладено і в своїй позовній заяві вона просила саме відповідачку ОСОБА_5 виконати умови цього договору та сама зазначала, що за вимогами п.3 ст. 719 ЦК цей договір повинен бути укладений у нотаріальній конторі.( а.с. 3).

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні з'ясовувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилась від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку із недодержанням закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218,220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсним, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

В матеріалах справи на а.с. 6 є договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 від 26 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та договір купівлі - продажу земельної ділянки( а.с. 7).

З апеляційної скарги ОСОБА_3 вбачається, що спірний будинок було придбано під час зареєстрованого шлюбу його і ОСОБА_5 та на теперішній час вирішується питання щодо поділу спільного майна подружжя, тому саме в 2014 році виник такий позов( а.с.53). З позовними вимогами про визнання дійсним договору купівлі - продаж позивачка звернулась в квітня 2014 року. Тоді як з письмового примірника договору вбачається, що він укладався 26.08. 2008 року.

Усі вищевикладені обставини підтверджують недоведеність позовних вимог. В частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування грошових коштів недійсним рішення суду ніким із сторін по справі не оскаржувалось, а тому в цій частині не переглядалося судовою колегією згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313,317, 319, 218 ЦПК України судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року, скасувавши його в частині задоволення зустрічного позову.

У задоволенні вимог ОСОБА_5 про визнання договору дарування дійсним відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішеннянабирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий -

Судді -