У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області

від 22 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 19 січня 2006 року між ним та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, станом на 05 травня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 30 265 грн 70 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 3 862 грн 64 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 26 403 грн 06 коп.

Оскільки судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2008 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь банку 9 245 грн 10 коп., ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача 21 020 грн 60 коп., а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн (фіксована частина), 1051 грн 03 коп. (процентна складова), а всього - 22 571 грн 63 коп.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суд обґрунтовано відмовили у задоволенні позову відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки платіжна картка була видана позичальнику строком на 12 місяців, доказів видачі позичальнику нової картки після спливу вказаного строку не надано, а банк звернувся до суду тільки у 2014 році, тобто після спливу строку звернення до суду, встановленого ст. 257 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік