АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Миколенко М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс», ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року

в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору та стягнення коштів, зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року ТОВ «Житловий Альянс» звернулося в суд з позовом до відповідачів про розірвання договору по наданню послуг на придбання товару від 31 січня 2008 року, укладеного між ТОВ «Житловий Альянс» та ОСОБА_3, та стягнення з відповідачів солідарно за даним договором суму боргу в розмірі 18 332 грн. та судові витрати.

ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом до ТОВ «Житловий Альянс», в якому просила визнати укладені між ними договори про надання послуг на придбання товару від 31 січня 2008 року та позики від 4 листопада 2008 року недійсними.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що товариство ввело її в оману, не мало ліцензії на здійснення дій, спрямованих на залучення коштів інших осіб та наданню фінансових послуг, а тому й не мало право укладати зазначені договори.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року позов ТОВ «Житловий Альянс» задоволено частково. Розірвано договір про надання послуг, укладений між ТОВ «Житловий Альянс» та ОСОБА_3 й стягнуто з відповідачів солідарно на користь товариства 7789 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Житловий Альянс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ТОВ «Житловий Альянс» у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині вимог ТОВ «Житловий Альянс», а також вимог зустрічного позову про визнання недійсним договору № 014050 від 31 січня 2008р. скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити, а в задоволенні позову ТОВ «Житловий альянс» відмовити.

Колегія суддів, заслухавши відповідачку та її представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню із огляду на таке.

03 січня 2008 року між ТОВ «Житловий альянс» та ОСОБА_3 укладено договір №014050 (далі - Договір), предметом якого є надання останній, як учаснику системи послуг, спрямованих на придбання товару вартістю 200 000 грн. 00 коп., зазначеного в Додатку №1 до цього договору, через систему «Альянс», організовану фірмою.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 приступила до виконання взятих на себе зобов'язань, сплатила реєстраційний платіж та 53 повних платежі, на суму 58 888 грн. 83 коп.

Відповідно до умов п.5.1 договору фірма проводить оплату товару та організовує його передачу у власність учаснику системи, який отримав право на купівлю товару чи надає відповідну суму в позику для придбання товару самим учасником системи протягом 60 днів після того, як учасником системи будуть виконані вимоги цієї статті.

Згідно з додатком №3 до договору 01050 від 04 листопада 2008р. ціна товару за договором становила 200 000грн.

Пунктами 1.3,1.4 цього договору передбачено, що у відповідності до умов додатку №2 до договору та на підставі заяви учасника системи, фірма сплачує на користь учасника системи для придбання ним нерухомості суму в розмірі 92 800грн. Заборгованість учасника системи на момент підписання договору складає 53 691грн.07 коп. /а.с.15т.1/.

На виконання умов основного договору з додатками до нього між ТОВ «Житловий альянс» та ОСОБА_3 було укладено договір позики № 1324 від 04 листопада 2008р., відповідно до якого товариство надало відповідачці позику в розмірі 100000грн. для придбання товару самостійно зі строком повернення до 15 жовтня 2011р. /а.с.16 т.1/.

Як убачається з платіжного доручення від 12 листопада 2008 року №1017 ТОВ «Житловий Альянс» перерахувало на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 92 800 грн. 00 коп.

04 листопада 2008р. між ТОВ «Житловий альянс» та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно умов якого вони виступили поручителями ОСОБА_3 у виконанні зобов'язань за договором від 31 січня 2008 року й у випадку невиконання боржником зобов'язань взяли на себе обов'язок відповідати перед кредитором як солідарні боржники /а.с.17т.1/.

Встановлено, що ОСОБА_3 частково виконала умови договорів, сплатила лише 94106 грн. 02 коп. в рахунок чистих платежів, припинила виконання зобов'язання з березня 2011р., у зв'язку з чим залишок заборгованості становить 7 593 грн. 88 коп. /а.с.40,41 т.1/.

З огляду на викладене та матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду про доведеність вимог ТОВ «Житловий Альянс» про наявність правових підстав до розірвання договору № 014050 від 31 січня 2008р. й стягнення з ОСОБА_3 та її поручителів у солідарному порядку заборгованість, у сумі 7 593грн.88коп.

Твердження апеляційної скарги товариства про неврахування судом умов договору в частині вирішення вимог про стягнення штрафу - безпідставні.

Згідно п.9.2 додатку № 2 до договору 014050 від 31 січня 2008р. відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20% від суми боргового зобов'язання у ОСОБА_3 могла б виникнути у випадку отримання нею товару /а.с.14 т.1/.

Окрім цього, п.2 договору позики передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20% від суми боргового зобов'язання у разі відмови позичальника укласти договір іпотеки /застави/ після придбання ним товару /а.с.16 т.1/.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, відповідачка за умовами договору товар не отримала.

Отже, зазначені обставини виключать підстави до стягнення з відповідачів штрафу.

Твердження апеляційної скарги представника ОСОБА_3 про те, що відповідач є фінансовою установою, а тому не мав права здійснювати діяльність з адміністрування фінансових послуг для придбання товарів у групах без ліцензії колегія суддів визнає безпідставними.

Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Пунктом 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та держане регулювання ринків фінансових послуг» /який був чинним на час укладення договору/, визначено поняття фінансової установи. Зокрема, це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг.

З урахуванням змісту ст.4 Закону, на момент укладення сторонами оспорюваного договору надання послуг із адміністрування придбання товарів у групах законодавством не було віднесено до переліку видів фінансових послуг.

Отже, на час виникнення між сторонами правовідносин предмет наданих товариством послуг не охоплювався поняттям фінансової послуги, що виключало необхідність отримання товариством ліцензії для зайняття таким видом діяльності, як придбання товарів у групах.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначився із нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий Альянс» та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

лСправа № 2607/13316/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7555/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Роман О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.