Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Решетніка М.О.

при секретарі - Тиханській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: Бабушкінський відділ РАЦС Дніпропетровського МУЮ, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 "Про визнання шлюбу та заповіту недійсними", -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що ІНФОРМАЦІЯ_3. помер його батько ОСОБА_5, який за 7 днів до смерті уклав шлюб з відповідачкою. Крім того, за 20 днів до смерті ним вдома був складений заповіт, яким все належне йому майно заповідав відповідачці. Вважає цей шлюб та заповіт недійсними, оскільки в кінці 2005р. у батька був виявлений рак головного мозку, а 16.01.2006р. при обстежені в Дніпропетровському обласному клінічному діагностичному центрі було виявлено останню стадію раку головного мозку, котрий постійно прогресував, з приводу чого він знаходився на диспансерному обліку, потребував постійного нагляду, та у зв'язку зі своїм захворюванням приймав багато різних ліків, в тому числі і обезболювальні наркотичні препарати, що у сукупності з вкрай тяжким фізичним і психологічним станом та загальною інтоксикацією призвело до нездатності хворого усвідомлювати свої дії і належним чином керувати ними. Крім іншого, покійний з травня 2006р. практично ніколи не знаходився у свідомості. Вважає, що працівниками Бабушкінського відділу РАЦС Дніпропетровського МУЮ не було дотримано вимог щодо процедури укладання шлюбу, а приватним нотаріусом були порушенні вимоги ЦК України та ЗУ "Про нотаріат". Також ставить під сумнів підписи покійного на спірному заповіті. Зважаючи на це він, позивач, переконай, що волевиявлення ОСОБА_5 в момент укладання шлюбу та складання заповіту не було вільним і не відповідало його волі, в зв'язку з чим просив визнати шлюб та заповіт недійсними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені в запереченнях на позовну заяву.

Треті особи в поданих до суду заявах просили провести судове засідання в їх відсутність, у зв'язку з чим справа розглянута в порядку ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі та свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було зареєстровано шлюб 01 червня 2006 року у Бабушкінському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №290 (а.с.25).

Також 19 травня 2006р. ОСОБА_5 склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за місцем проживання заповідача: АДРЕСА_1, у зв'язку із хворобою заповідача, реєстр №423 (а.с.72), яким усе належне йому майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, заповідав відповідачці ОСОБА_2, тобто своїй дружині.

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 помер, його смерть зареєстровано відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 14 червня 2006 року, актовий запис №4816 (а.с.12).

Згідно ст.ст.1233,1234,1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Як вбачається із заповіту, він був прочитаний ОСОБА_5 вголос та особисто ним підписаний у присутності нотаріуса, яка, в свою чергу, до підпису заповіту роз?яснила ОСОБА_5 зміст статей Цивільного кодексу України, що регулюють спадкове право.

Нотаріус, як посадова особа державної нотаріальної контори, має повноваження щодо перевірки дієздатності особи. Будь-яких відхилень психічного характеру, які б не давали змоги нотаріусу перевірити дієздатність ОСОБА_5, судом встановлені не були. В заповіті зазначено, що особу заповідача нотаріусом встановлено, дієздатність перевірено.

У відповідності до ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі ст.40 ч.2 Сімейного кодексу України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Відповідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Частиною 1 ст.225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ж зі ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З висновку судово-психіатричної експертизи №814 (т.2, а.с.80-84) від 06.09.2014р. вбачається, що експерти на підставі зібраних судом медичних документів та пояснень сторін, лікарів та інших свідків, прийшли до висновку, що ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3., з урахуванням його стану здоров'я та віку, на момент підписання 19 травня 2006р. заповіту на користь ОСОБА_2, та укладання 01 червня 2006р. шлюбу з ОСОБА_2, стійким хронічним психічним захворювання не страждав, за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач та його представник не підтвердили доказами заявлені позовні вимоги про визнання недійсними шлюбу та заповіту, як і не спростували заперечення відповідачки щодо обставин укладання шлюбу та підписання заповіту.

Заперечення представника позивача щодо вищевказаного експертного висновку в частині тій, що експертні установи при виконані експертиз допустили істотних порушень процедури проведення експертизи, зокрема стосовно строків та назви документу (висновок замість акту), не спростовують встановлені судом обставини та не можуть свідчити про недопустимість вказаного доказу, а отже і для задоволення позову.

Також висновком повторно-додаткової судової почеркознавчої екпертизи №3938 від 15 вересня 2009р. (т.1 а.с.208-223) підтверджено вчинення рукописного запису "ОСОБА_1" та підписів в двох примірниках заповіту від 19.05.2006р. від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 саме ОСОБА_5.

Будь-яких належних та допустимих доказів тому, що волевиявлення покійного ОСОБА_5 на укладання шлюбу та при складані заповіту не було вільними або ж тому, що він при цьому не усвідомлював значення своїх та не міг ними керувати - суду не надано та матеріали справи таких не містять, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, в зв'язку з чим, та відповідно до ст.88 ЦПК України, з нього на користь відповідачки необхідно стягнути кошти в сумі 6994грн.72коп. - понесених нею судових витрат з оплати послуг експертів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,10,11,57,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: Бабушкінський відділ РАЦС Дніпропетровського МУЮ, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «Про визнання шлюбу та заповіту недійсним» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на повернення судових витрат - 6994грн.72коп.

Строк апеляційного оскарження рішення - 10 днів.

Суддя