Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, застосування правових наслідків недійсності правочину, визнання житлового будинку об'єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Волинської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнили та остаточно просили визнати житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності; визнати за кожним з них право на Ѕ частини у спільному майні подружжя на підставі ст. -ст. 6061 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_278/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, укладений 26 березня 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Іванюк М.В. і зареєстрований в реєстрі за № 363; застосувати правові наслідки недійсності правочину, повернувши спірний житловий будинок у власність ОСОБА_9, а продавцю - грошові кошти в сумі 110 тис. грн.; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1, укладений 26 березня 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Іванюк М.В. і зареєстрований в реєстрі за № 362. Крім того, позивач ОСОБА_5 просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення її від покупців та належного їм майна і припинити право ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та визнано за ними право на Ѕ частини за кожним у майні подружжя.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, укладений 26 березня 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Іванюк М.В. і зареєстрований в реєстрі за № 363. Сторони повернуто в попередній стан: зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 повернути ОСОБА_9 зазначений житловий будинок, а ОСОБА_9 - повернути ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 110 тис. грн.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки, укладений 26 березня 2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Іванюк М.В. і зареєстрований в реєстрі за № 362.

Сторони повернуто в попереднє становище, а саме: зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 повернути ОСОБА_9 земельну ділянку, а ОСОБА_9 - повернути ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 39 500 грн.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та усім належним їм майном.

Вирішено питання про судові витрати.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 09 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі позивачі просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з їх недоведеності та безпідставності.

Зокрема, правильним є висновок апеляційного суду, що позивачі не надали будь-яких документів, які б підтверджували їх право власності на спірний житловий будинок (свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок станом на 1993 рік, затвердженого проекта на забудову цього будинку та інш.).

При цьому доводи позивачів про те, що спірний будинок був побудований у 1993 році та є спільною сумісною власністю подружжя суд визнав такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані іншими доказами у справі.

Так, апеляційний суд виходив з того, спірний будинок на час укладення договору купівлі-продажу не був обтяжений і не перебував в єдиному реєстрі заборон, власником будинку була ОСОБА_9, а тому нотаріус та відповідачі не могли знати про права третіх осіб на цей житловий будинок.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження факту належності позивачам на праві власності чи користування спірної земельної ділянки згідно з вимогами ст. 126 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588697/ed_2015_02_12/pravo1/T012768.html?pravo=1> на час звернення до суду з цим позовом. Разом з тим суд дійшов висновку, що на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки у продавця були всі документи на право власності на землю.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

В.М. Коротун

І.К. Парінова