АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/633/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В. Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В. В.,

при секретарі: - Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 - про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири до вирішення Дзержинським районним судом м. Харкова справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Зупиняючи провадження у справі, суд виходив з того, що з урахуванням характеру спору який виник між сторонами, розглянути справу до вирішення судом іншої справи, що розглядається в Дзержинському районному суді м. Харкова в порядку цивільного судочинства, неможливо.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 4 п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Матеріали справи свідчать, що у червні 2014 року ОСОБА_6, в особі свого представника ОСОБА_7, звернувся в суд із вказаним позовом, який уточнив у вересні 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 18 березня 2010 року він та ОСОБА_8 уклали договір позики, згідно з яким він передав у власність ОСОБА_8 2 424 000 грн., що становило еквівалент 303 000 доларів США, які останній зобов'язався повернути частинами в строк до 25 грудня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 18 березня 2010 року він та ОСОБА_9 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_10 за р. №1036, згідно з яким ОСОБА_9 передала йому в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

23 червня 2010 року ОСОБА_8 частково повернув йому борг в розмірі 39 650 грн., що становило еквівалент 500 доларів США, в іншій частині грошове зобов'язання ОСОБА_8 не виконав.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ОСОБА_8 на його користь заборгованість за договором позики від 18 березня 2010 року в сумі 4 312 060 грн., 3 % річних в сумі 234 572 грн.80 коп., а всього 4 546 632 грн. 80 коп.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_9

Встановити спосіб реалізації квартири шляхом продажу з публічних торгів за стартовою ціною 4 384 410 грн.

Виселити ОСОБА_8, ОСОБА_9 та двох їх неповнолітніх дітей з квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 7 серпня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а. с. 31).

В той же час, у жовтні 2014 року ОСОБА_8 звернувся в Дзержинський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 18 березня 2010 року він та ОСОБА_6 уклали договір позики, згідно з яким останній надав йому в борг 2 424 000 грн. на строк до 25 грудня 2012 року.

Вказаний договір є безгрошовим та недійсним, оскільки грошові кошти ОСОБА_6 йому не передавав (а. с. 107-109).

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним та призначено у справі попереднє судове засідання (а. с. 110).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири до вирішення Дзержинським районним судом м. Харкова справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним ( а. с. 113-114).

Викладене свідчить, що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири та позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним є однорідними та взаємопов'язаними.

До розгляду справи по суті за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним, суд першої інстанції позбавлений можливості розглянути справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири, оскільки в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи, яка розглядається в іншому суді в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що суд не мав правових підстав для зупинення провадження у справі, не можуть бути прийняті до уваги судовою колегією, оскільки розгляд даної справи є неможливим до вирішення іншої справи, що розглядається в іншому суді в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ст. 312, ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: