Справа № 522/6129/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" про визнання права власності на вклад, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та згідно заяви про уточнення позовних вимог просить визнати за нею право власності на банківський вклад на вкладному рахунку НОМЕР_1 у відділенні №260 АТ «Укрсиббанк»; визнати за нею право власності на майнові права та майнові обов'язки за договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами НОМЕР_1 UAH від 17 червня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

При цьому посилається на те, що в період з 2012 року по 07 липня 2013 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3. Зазначений факт встановлено рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року по справі №496/5590/13-ц. Оскільки вона проживала разом з ОСОБА_3 у його будинку за адресою: АДРЕСА_1, вона 14.06.2013 року продала належний їй на праві приватної власності будинок по АДРЕСА_2. За проданий будинок ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 97000 гривень. Частину вказаної суму вона разом з ОСОБА_3 вирішили розмістити у якості банківського вкладу, для чого у двох прибули 17 червня 2013 року до відділення №260 АТ «УкрСиббанк». У зазначеній банківській установі було укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 17 червня 2013 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3, сума вкладу склала 40500 гривень. Однак належні їй кошти до каси банку вносила саме вона, про що свідчить її власний підпис на квитанції. Крім того, необхідно зазначити, що ОСОБА_3 був інвалідом та не мав власного заробітку або іншого доходу, що також підтверджує факт належності спірних коштів саме її. Раптово ОСОБА_3 помер, вчинивши самогубство. З метою отримання належних їй коштів вона звернулася до відділення №260 АТ «УкрСиббанк», де було оформлено банківський вклад, проте працівник банку повідомив, що не зможе видати належні їй кошти, оскільки клієнтом банку і стороною договору банківського вкладу є ОСОБА_3 Крім того, права її на вказаний вклад не визнає ОСОБА_2, який був приятелем ОСОБА_3 та претендує на спірні кошти, оскільки ці кошти, наче б то, ОСОБА_3 винний саме йому.

В судовому засіданні представник позивачки уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заву про те, що позов не визнає та просить розглянути справу за його відсутністю.

Представник третьої особи ПАТ Укрсиббанк в судовому засіданні з позовом не погодився.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи ПАТ Укрсиббанк, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 червня 2013 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) з Правилами НОМЕР_1 UAH.

Згідно вказаного договору сума вкладу складає 40500 гривень, розмір процентної ставки складає 14% річних. Строк зберігання вкладу з 17.06.2013 р. до 19.06.2014 р.

Відповідно до квитанції № 20 від 17.06.2013 р. про здійснення валютно-обмінної операції ОСОБА_3 було замість 5000 доларів США отримано 40500 гривень.

Згідно квитанції № 17 від 17.06.2013 р. було зараховано від ОСОБА_3 на рахунок НОМЕР_1 грошову суму в розмірі 40500 гривень.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_2.

Як вбачається з рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки разом та встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно розписки від 15 червня 2013 р. ОСОБА_1 продала ОСОБА_4 належні їй 27/1000 домоволодіння з прилеглими господарським будовами які розташовані за адресою АДРЕСА_2 за 12000 доларів США, що еквівалентно 97000 гривень.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт того, що грошові кошти в розмірі 40500 гривень, які було внесено до банку згідно договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами НОМЕР_1 UAH від 17.06.2013 р. належали саме ОСОБА_1 та саме вона вносила вказані кошти до каси банку.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, за позивачкою слід визнати право власності на банківський вклад на вкладному рахунку НОМЕР_1 у відділенні №260 АТ «Укрсиббанк», а також визнати за нею право власності на майнові права та майнові обов'язки за договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами НОМЕР_1 UAH від 17 червня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад на вкладному рахунку НОМЕР_1 у відділенні №260 АТ «Укрсиббанк».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майнові права та майнові обов'язки за договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами НОМЕР_1 UAH від 17 червня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

26.05.2015