Справа № 307/4498/13-ц
Провадження № 2/307/33/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

з участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права приватної власності на нерухоме та рухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу в ? частині,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідачки де третя особа є Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права приватної власності на нерухоме та рухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу в ? частині.

В своїй позовній заяві позивачка просить суд визнати за ОСОБА_2, мешканкою АДРЕСА_1 право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, інвентаризаційною вартістю 58061,00 грн., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та право приватної власності на 1/2 частку речей, предметів, будівлі, а саме: меблевий гарнітур «Спальня», стіл з стільцями в прихожу, куток у прихожу, м'яка частина меблі в гостинну, шафа з вішаками в коридор, холодильник, холодильна камера на 4 шухляди, холодильна камера, пральна машинка, вікно, двері на підвал, телефон стаціонарний, телевізор та антена «парабола», цегельний гараж та за ремонт в будинку, всього вартістю 20825,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що в 1997 році вона стала проживати в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 в с.Вільхівчик. На той час він був вдівцем. Від першого шлюбу ОСОБА_4 мав троє дітей: сина ОСОБА_5, доньку ОСОБА_14 та доньку ОСОБА_3. Доньці ОСОБА_3 на той час було 10 років.

Донька ОСОБА_14 була вже заміжня і проживала окремо в с. Вільхівці, а син ОСОБА_5 і донька ОСОБА_3 проживали разом з ними.

В січні 1999 року, а саме: 25 січня вони з ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб.

Під час реєстрації і шлюбу вона прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_2», а чоловік після реєстрації шлюбу змінив своє прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», а потім знову на «ОСОБА_4». Це стверджується свідоцтвом про зміну імені з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень.

Проживали вони з чоловіком та його дітьми в будинку АДРЕСА_1, в якому вона зареєстрована з 6 серпня 2001 року. З часом номер будинку змінено на номер АДРЕСА_1.

В 2008 році син чоловіка - ОСОБА_5 одружився та з того часу став проживати в Мукачівському районі. Донька чоловіка - ОСОБА_3 теж одружилася та після цього перейшла проживати з своїм чоловіком ОСОБА_9 в м. Яворово Львівської області.

Чоловік ОСОБА_4 був сезонним робітником, виїжджав в основному на заробітки в Російську Федерацію.

За період їхнього з чоловіком подружнього життя, а саме, з 2006 по 2011 роки вони з ним сумісно придбали (набули) слідуюче рухоме та нерухоме майно (речі, предмети, будівлі): а саме: меблевий гарнітур «Спальня» 4000,00 грн. 2007р., стіл з стільцями в прихожу 1350,00 грн. 2006 р., куток у прихожу 1200 грн. 2006 р., м'яка частина меблі в гостинну 1800 грн. 2009 р., шафа з вішаками в коридор 1250грн. 2011 р., холодильник 1500грн. 2008р., холодильна камера на 4 шухляди 500 грн. 2009 р., холодильна камера 1500 грн. 2011 р, пральна машинка 1250 грн. 2006 р., вікно 1250 грн. 2006 р., двері на підвал 1500 грн. 2010 р., телефон стаціонарний800 грн. 2006 р., телевізор та антена «парабола» 1750 грн. 2009 р., цегельний гараж 6500 грн. січень 2011 р., ремонти в будинку 7500 грн. 2009 р., ванна 8000грн. 2009 р., що складає загальну суму 41 650,00 грн. Крім того, в 2012 році на підставі рішення №83 від 14.06.2012 року виконкому Вільховецької сільської ради чоловік оформив за собою право власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, яке знаходиться в АДРЕСА_1, тобто житловий будинок, в якому вони з ним постійно проживали, здійснювали ремонт та благоустроювали.

Це стверджується вказаним рішенням виконкому Вільховецької сільради та свідоцтвом про право приватної власності на нерухоме майно від 16.07.2012 року про те, що домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4 в 1/1 частці.

В 2011 році чоловік почав хворіти і лікарі виявили у нього захворювання - рак кісток. Він став постійно лікуватись і вона доглядала його як під час лікування його стаціонарно в різних лікарнях (Ужгородській, Тячівській, Дубівській), так і під час амбулаторного лікування дома.

Чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак поховати його вона не мала можливості по тій причині, що доньки чоловіка ОСОБА_14 та ОСОБА_3 напередодні смерті чоловіка перешкоджали їй з ним спілкуватися.

В серпні 2012 року донька чоловіка ОСОБА_14 побила її та заподіяла їй при цьому легкі тілесні ушкодження. З цього приводу вона зверталась з заявою в Тячівський РВ УМВС України в Закарпатській області, який відмовив в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_14 по мотивам ст. 6 п. 2 КПК України. Це стверджується повідомленням Начальника Тячівського РВ від 28.08.2012 р. за №12116.

ОСОБА_3 з своїм чоловіком ОСОБА_9 вигнали її із будинку АДРЕСА_1, в якому вона з чоловіком проживала з 1997 року, тобто біля 15 років. Вони замінили замок на вхідних дверях будинку і таким чином перешкоджали їй заходити до нього та проживати в ньому.

Подружжя ОСОБА_9 дозволило їй забрати її особисті речі та газову плиту, яку вона привезла з собою, коли вони з ОСОБА_4 почали проживати разом.

Крім того, на похороні чоловіка вона теж не була присутня у зв'язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3, за 13 днів до дня смерті чоловіка, вона зламала гомілку лівої ноги і нога була в гіпсі. На той час вона вже вимушена була проживати в АДРЕСА_2.

Це стверджується довідкою Тячівської районної лікарні №1 від 08.11.2013 р.

В січні 2013 р. вона звернулася в Тячівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за померлим чоловіком, подавши відповідні документи, а в вересні 2013 р. її нотаріусом було повідомлено про те, що вона не має права на успадкування майна, належного померлому ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що його донька ОСОБА_3 звернулася в держнотконтору з заповітом, в якому її батько ОСОБА_4 заповідає все своє майно їй. Після цього вона звернулася в держнотконтору з заявою про те, що вона не згідна з тим, щоб все майно, набуте ними з ОСОБА_4, успадкувала ОСОБА_3 по заповіту.

Вона вважає, що житловий будинок, в якому вони з чоловіком проживали з 1997 року, та речі, предмети, будівля (гараж), набуті ними за період подружнього життя, належать їм з чоловіком на праві спільної сумісної власності.

Так, згідно ч.1 ст. 60 СК України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)»

Ч.2 ст. 60 СК України передбачено: «Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної власності подружжя».

Ст.61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету.

У відповідності до ст. 63 СК України «Дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності...», ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а згідно ст. 70 СК України: «У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними...».

Ст.ст. 368, 372 ЦК України теж передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, та що це майно може бути поділено між співвласниками, а також, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

З огляду на викладені вище обставини вона має право на поділ майна, набутого ними з чоловіком ОСОБА_4 сумісно за час шлюбу в 1/2 частці, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, гаража та рухомого майна - речей та предметів, зазначених вище в цій позовній заяві.

На спадкове майно, належного померлому чоловікові ОСОБА_4, в 1/2 частці вона, як спадкоємець за законом, не претендує, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 заповів його своїй донці ОСОБА_3, і вона не має права на обов'язкову частку у спадщині, як не передбачено ст..1241 ЦК України.

На житловий будинок АДРЕСА_1, в якому вони з чоловіком проживали, виготовлений технічний паспорт. Інвентаризаційна вартість цього будинку з надвірними спорудами станом на 20.09.2013 р. складає 116122,00 грн., а 1/2 частина цієї вартості складає - 58061, грн.

Вартість рухомого майна, набутого за час шлюбу з чоловіком, яке залишилось в будинку, вікна, двері на підвал, ремонту в будинку та цегельного гаража складає загалом 41650,00 грн., що стверджується списком речей, предметів та будівлі (гаража), набутих нею з чоловіком за час їхнього подружнього життя, 1/2 частина цієї власності складає 20825,00 грн.

Виходячи з викладеного вище вважає, що вона має право на визнання за нею права приватної власності 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на ? частку іншого рухомого і нерухомого (гараж) майна, набутого з ОСОБА_4 за період їхнього подружнього життя, що загалом складає вартість в сумі 78886,00 грн.

Однак, ОСОБА_3 - спадкоємець за заповітом, вважає, що житловий будинок і всі речі, предмети, які залишились в будинку, належать тільки її померлому батькові та що вона все це має право спадкувати за заповітом.

ОСОБА_3 хоче продати спадкове майно. Вона з цим не згідна. У такому випадку з її боку порушується її право приватної власності на 1/2 частку цього майна та її інтереси щодо цього майна, а тому з цього приводу вона вимушена звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом її прав та інтересів.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти позову, просить суд у позові відмовити

Представник Тячівської районної нотаріальної контори Закарпатської області Дуйчак Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти позову заперечує.

Свідок ОСОБА_12, в судовому засіданні ствердила, що спірну хату покійний ОСОБА_4 побудував перебуваючи у першому шлюбі. З позивачкою ОСОБА_2 покійний ОСОБА_4 прожив разом 15 років, вони разом купили гараж за 1300 дол. США, робили разом ремонти, купували меблі.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 уклали шлюб 25 січня 1999 року та даний шлюб було зареєстровано виконкомом Вільховецької сільської ради за актовим записом №2.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просить суд визнати за нею, мешканкою АДРЕСА_1 право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, інвентаризаційною вартістю 58061,00 грн., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та право приватної власності на 1/2 частку речей, предметів, будівлі, а саме: меблевий гарнітур «Спальня», стіл з стільцями в прихожу, куток у прихожу, м'яка частина меблі в гостинну, шафа з вішаками в коридор, холодильник, холодильна камера на 4 шухляди, холодильна камера, пральна машинка, вікно, двері на підвал, телефон стаціонарний, телевізор та антена «парабола», цегельний гараж та за ремонт в будинку, всього вартістю 20825,00 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її адвокат ОСОБА_1 не надали суду

доказів про ту обставину, що будинок в АДРЕСА_1 та речі, які підлягають розподілу були придбані ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_4

Надані до суду позивачкою та її адвокатом довідки не заслуговують на увагу, та не є належними та допустимими доказами для задоволення позову.

Іншого в судовому засіданні не здобуто.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права приватної власності на нерухоме та рухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу в ? частині, - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 15, 16, 368, 378 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, СК України, суд,

Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права приватної власності на нерухоме та рухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу в ? частині, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Тячівського

районного суду: С.М. Ляшко