АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4957/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1427/К/15 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 27 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.,

при секретарі: Чубіної А.В.,

за участю: представника позивача ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору № KRXRR208543835 від 13.02.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 7868,42 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач взяті на себе зобовязання у встановлений строк належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 05.06.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 26259,74 грн., яка складається з 7868,42 грн. заборгованості за кредитом, 732,04 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 302,16 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 15664,75 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1228,37 грн. штрафу (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2014 року внесено уточнення до анкетних даних відповідача по справі та зазначено вважати правильним, що позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» адресований до ОСОБА_3.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На їх думку, суд, застосовуючи строк позовної давності, не звернув уваги на те, що відповідач в письмовій заяві позичальника висловила згоду на укладання кредитного договору, який складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифів, про що свідчить її особистий підпис, тобто сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Крім того, відповідач в заяві позичальника особистим підписом засвідчила, що ознайомлена і згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані їй в письмовій формі, а тому висновок суду про те, що вона не була обізнана у встановленні індивідуального строку позовної давності 5 років відповідно до п. 5.5. Умов, не відповідає дійсності. Таким чином вважають, що перебіг пятирічного строку позовної давності спливає 13.08.2014 року, а Банк звернувся до суду у 2013 року, тобто у межах строку позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача та вирішуючи питання про стягнення заборгованості, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, про відмову у задоволені заявленого Банком позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Закритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ОСОБА_5 акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № KRXRR208543835 від 13.02.2008 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 7868,42 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 13.02.2008 року по 13.08.2009 року включно (а.с. 4).

Заповнюючи 13.02.2008 року заяву позичальника та підписуючи її, позичальник ОСОБА_6 погодилась з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно заяви позичальника від 13.02.2008 року ОСОБА_6 зобовязалась повернути наданий їй кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії, а також інші витрати, які зазначені в заяві позичальника та Умовах строки. Сторони погодили, що погашення заборгованості відбувається в наступному порядку: щомісячно, у період сплати, за який приймається період з «13» по «18» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 518,21 грн. для погашення заборгованості по кредиту.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належно не виконувала, у звязку з чим станом на 05.06.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 26259,74 грн., яка складається з 7868,42 грн. заборгованості за кредитом, 732,04 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 302,16 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 15664,75 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1228,37 грн. штрафу (процентна складова), тому банк звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності по вимогам про стягнення боргу за кредитним договором від 13.02.2008 року. Стороною у спорі заявлено вимоги про застосування строку позовної давності. Також суд дійшов висновку, що не доведено, що, підписуючи заяву позичальника, відповідач розуміла, що згідно з наданими їй Умовами збільшується строк позовної давності порівняно із загальними вимогами діючого законодавства.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи.

Колегія суддів погоджується з тим, що подавши позов 15.07.2013 року позивач пропустив строк позовної давності про стягнення заборгованості у сумі 26295,74 грн., розрахованої за період з лютого 2008 року по 05.07.2013 року.

При цьому, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що Умови надання споживчого кредиту містять п. 5.5. про збільшення строку позовної давності до 5 років, а тому позов заявлено у межах установленої кредитним договором позовної давності, та враховує наступне.

Так, як вбачається із матеріалів справи, позивачем до заяви позичальника додані Умови та Правила надання банківських послуг, які долучені банком до позовної заяви (а.с. 5-14) та які містять пункт щодо встановлення позовної давності тривалістю 50 років (п. 1.7.31), а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які долучені до матеріалів справи за клопотанням позивача, містять пункт 5.5 щодо позовної давності тривалістю 5 років (а.с. 79-82).

Усі зазначені вище Умови позичальником не підписані, тоді як ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачає, що договір про збільшення строку позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах телеграмах, якими обмінялись сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Отже Умови надання споживчого кредиту, в яких установлено збільшену позовну давність, які не містять підпису позичальника не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та письмовою угодою сторін про збільшення строку позовної давності.

На думку колегії, позивач при розгляді справи, ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що при підписанні сторонами кредитного договору № KRXRR208543835 від 13.02.2008 року, діяли саме Умови зі збільшеним до 5 років строком позовної давності.

Колегія суддів зазначає, що один і той же договір не може регулюватися Умовами із різним змістом

Саме з такого розуміння, зазначених норм матеріального права виходив Верховний Суд України при викладенні в постановах від 11.03.2015 року, від 10.06.2015 року та від 01.07.2015 року висновків щодо застосування в подібних правовідносинах норм матеріального права.

Таким чином, на думку колегії, суд першої інстанції правильно застосував строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 на користь Банку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: