Провадження № 2/522/2074/15
26 січня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Кравчук Т.С.,
при секретарі - Антонецькому С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на свою користь 10 797,82 (десять тисяч сімсот дев'яносто сім гривень 82 копійки) в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати та вихідної допомоги, стягнути з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на свою користь 4 747,4 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.
У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, якою просив розгляд справи провести за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач до судового засідання не з'явився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив.
Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений, обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, наказом № 17-т від 16.01.2012 був прийнятий до ПАТ «Лукойл Одеський нафтопереробний завод» товарним оператором. 30.09.2014 позивач був звільнений з займаної посади ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» наказом № 384-п від 25.09.2014 за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Розрахунок на день звільнення зі позивачем проведено не було.
Згідно з розрахунковим листком за серпень 2014 р. та розрахунковим листком за вересень 2014 р. заборгованість заробітної платні становить 10 797,82 грн., в тому числі вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку 3 604,19 грн.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечу ваги,, умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін.
У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений орган повинен сплатити зазначене у статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшукування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Оскільки, відповідач неправомірно відмовився виплачувати нараховану заробітну плату в день звільнення, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 4 747,4 грн.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. Враховуючи, що позивачем були понесені моральні страждання, що виразились у неможливості забезпечувати свої побутові потреби через відсутність коштів, суд виходячи з засад виваженості та розумності, вважає за доцільне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2 000 гривень.
Таким чином, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 - частково задовольнити.
На підставі вище висловленого та керуючись ст. 19, 60, 118-119, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.34, 47, 81, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на користь ОСОБА_1 10 797,82 (десять тисяч сімсот дев'яносто сім гривень 82 копійки) в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати та вихідної допомоги, 4 747,4 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку, 2 000,00 гривень моральної шкоди.
Стягнути з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на користь судовий збір у розмірі 243,6 гривень.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя 26.01.2015