Справа № 301/2978/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

з участю представників відповідачів - ОСОБА_1, Батрин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та несвоєчасний розрахунок при звільненні працівника,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом до відповідачів ТзОВ «Лігніт» ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та несвоєчасний розрахунок при звільненні працівника. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 11 вересня 2012 року працювала на посаді директора ТзОВ «Лігніт», згідно протоколів загальних зборів учасників товариства від 10 вересня 2012 року на підставі Контракту від 11 вересня 2012 року з керівником підприємство про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці.

29 травня 2013 року згідно рішення засновників від 29 травня 2013 року контракт від 11 вересня 2012 року з нею було розірвано.

На підставі наказу від 29 травня 2013 року з неї було знято обов»язки директора підприємства, а бухгалтерії доручено провести остаточний розрахунок та виплатити компенсацію за невикористану відпустку.

Проте, станом на сьогоднішній день їй не виплачено заборгованість по заробітній платі за три місяці, що передували її звільненню, не проведено остаточний розрахунок, не виплачені компенсації.

У зв»язку з її звільненням та припиненням трудових відносин 15 липня 2013 року позивачка звернулася до керівника ТзОВ «Лігніт» Рекуц Е.Ю. з письмовою заявою про надання підписаної керівником та засвідченої печаткою підприємства довідки про розмір заборгованості по заробітній платі та всіх належних їй на дату звільнення виплат та компенсацій. Дана заява була відправлена рекомендованим листом і отримана ТзОВ «Лігніт» 19 липня 2013 року.

Однак, керівництвом ТзОВ «Лігніт» ігноруються норми трудового законодавства і довідка про розмір заборгованості по заробітній платі та суми компенсацій, пов»язаних зі звільненням станом на сьогоднішній день не видана.

Сума заборгованості по заробітній платі ТзОВ «Лігніт» перед позивачкою станом на дату звільнення 29 травня 2013 року становить 95 566,03 грн.

Крім того станом на день звільнення їй не виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні, яка становить 17 513,32 грн.

Також, сума заборгованості ТзОВ «Лігніт» по компенсації за невиплату належних доходів працівника в день звільнення становить 150 653,22 грн.

Отже, враховуючи що відповідачем не було проведено повного розрахунку при звільненні з позивачкою, та те, що порушені строки розрахунку, на користь позивачки підлягає стягненню всього 263 732,57 грн.

В суді позивачка ОСОБА_3 збільшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідачів солідарно 343 056,49 грн., а саме: 95 566,03 грн. - заборгованості по заробітній платі, 17 513,32 грн. - заборгованості по виплаті компенсації за невикористану відпустку, 229 977,14 грн. нарахованої компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні працівника.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилися, збільшили позовні вимоги (а.с.52-53), справа слухалась у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України на підставі заяви про розгляд справи у її відсутність, позивачка та її представник збільшені позовні вимоги підтримують. (а.с.173).

Представник відповідачів ТзОВ «Лігніт» та ОСОБА_4 - ОСОБА_1 в суді позовні вимоги не визнав, посилаючись на письмові пояснення (а.с. ), вважає позивачку ОСОБА_3 не звільненою, оскільки не дотриманий п.17 Контракту, не була дотримана процедура звільнення, оскільки новий керівник Рекуц Е.Ю. мав звільнити попереднього директора ОСОБА_3 та по акту прийому-передачі провести передачу по ТзОВ «Лігніт», хоча визнає, що існувала заборгованість по заробітній платі в сумі 73 640,31 грн. та позивачка мала невикористану відпустку, однак, права на компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні не має, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, надіслав суду заперечення (а.с.181-183), просить в позові відмовити, тому на підставі 169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності.

Представник ТзОВ «Лігніт» Батрин І.В. в суді збільшені позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що йому невідомо про рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Лігніт» від 29 травня 2013 року про звільнення позивачки з посади директора підприємства, тому вважає, що вона сама себе звільнила з роботи, а отже в позові слід відмовити.

Заслухавши представників відповідачів ОСОБА_1 та Батрин І.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що збільшені позовні вимоги підлягають до задоволення з слідуючих підстав.

В суді встановлено, що позивачка ОСОБА_3 11 вересня 2012 року була прийнята на посаду директора ТзОВ «Лігніт» згідно протоколу загальних зборів учасників товариства від 10 вересня 2012 року у відповідності до умов Контракту від 11 вересня 2012 року з керівником підприємства, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці (а.с.9-15, 25).

29 травня 2013 року згідно рішення засновників, що оформлене протоколом №10 від 29 травня 2013 року з керівником підприємства розірвано Контракт від 11 вересня 2012 року (а.с. ).

На підставі наказу від 29 травня 2013 року з ОСОБА_3 знято обов»язки директора товариства, відповідно до п.8 ст.36 КзПП України (розірвання трудового договору з підстав, передбачених контрактом). Бухгалтерії доручено провести поточний розрахунок та виплати компенсацію за невикористану відпустку (а.с.20).

Однак, всупереч вищенаведеному, остаточного розрахунку з ОСОБА_3 проведено не було. Крім того, їй не було видано довідки про розмір заборгованості по заробітній платі та компенсацій.

У зв»язку із звільненням та припиненням трудових відносин, 15 липня 2013 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до керівника ТзОВ «Лігніт» з письмовою заявою про надання підписаної керівником та засвідченої печаткою підприємства довідки про розмір заборгованості по заробітній платі та всіх належних їй на дату звільнення виплат та компенсацій. Вищенаведена заява відправлена листом з описом вкладення, що підтверджується описом вкладення та квитанцією від 15 липня 2013 року та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №584 була отримана ТзОВ «Лігніт» 19 липня 2013 року (а.с.16-19).

Однак, керівництвом ТзОВ «Лігніт» всупереч ст..ст. 49,116 КзПП України з позивачкою ОСОБА_3 не проведено розрахунок, а також довідка про розмір заборгованості по заробітній платі та суми компенсацій, пов»язаних із звільненням станом на сьогоднішній день не видана.

Згідно ст..47 КзПП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов»язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В таких випадках звільнення, копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до ст..49 КзПП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно ст..116 КзПП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до проведеного розрахунку сума заборгованості відповідача ТзОВ «Лігніт» перед позивачкою ОСОБА_3 становить 343 056,49 грн., в тому числі по видах виплат: заборгованість по заробітній платі 95 566,03 грн.; заборгованість по виплаті компенсації за невикористану відпустку - 17 513, 32 грн.; нарахована компенсація на 18.03.2014 року за несвоєчасний розрахунок при звільненні працівника - 229 977,14 грн..

Посилання представників відповідачів на те, що позивачка не звільнена, спростовується матеріалами справи, зокрема, з 11 вересня 2012 року по 28 травня 2013 року ОСОБА_3 працювала на посаді директора ТзОВ «Лігніт» і згідно п.5.1 Контракту з керівником підприємства від 11 вересня 2012 року їй була встановлена грошова винагорода в розмірі 30 000 грн щомісячно.

Як вбачається з експертного дослідження (а.с.30-33) з вересня 2012 року заробітна плата позивачці нараховувалась, однак виплачувалась несвоєчасно і не в повному обсязі.

Згідно з наказом №20-к про звільнення ОСОБА_3 від 20 травня 2013 року з нею повинен був бути проведений повний розрахунок та виплачено їй компенсацію за використані дні відпустки з 11 вересня 2012 року по день звільнення, а також виплачено заборгованість по заробітній платі, тому в розумінні ст..117 КзПП України, пред»являючи таку вимогу до власника, працівник не зобов»язаний доводити наявність будь-яких шкідливих наслідків затримки розрахунку при звільненні, достатньо аби працівник пред»явив у суді лише трудову книжку з записом про звільнення, що і зроблено позивачем (а.с. 21-26).

Відповідно до п.п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата, тобто перед звільненням.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, тому перевіривши розрахунок наданий позивачем (а.с.57-58) нарахування середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по заробітній платі на суму 229 977,14 грн., суд вважає за необхідне задовольнити в цій частині.

Посилання відповідачів на застосування до даних правовідносин Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпідставним, оскільки даний закон регулює господарські правовідносини, а даний спір є трудовим і регулюється Кодексом законів про працю України.

Керуючись ст.ст. 3, 15,118,119, 212-215 ЦПК України, ст.ст.32,36,47, 49, 115,116,117 Кодексу законів про працю України, суд,-

Р І Ш И В :

Збільшений позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт» та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 343 056,49 (триста сорок три тисячі п»ятдесят шість грн. 49 коп.) заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні працівника.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт» 243,60 (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору в користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України на рах.0104 ГУДКСУ в Іршавському районі Закарпатської області, МФО 812016, .

На рішення може бути подано апеляцію протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: І. А. Даруда