Справа № 487/7577/14-ц
Провадження № 2/487/132/15
РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2015 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі судового засідання Плетенчук О.О., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської Ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми,-

встановив:

28.07.2014 ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулись до суду із вказаним позовом, який мотивований тим, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3, під час якого народились діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Шлюб між ними розірвано, діти лишились проживати з відповідачкою. В подальшому, у зв'язку з тим, що відповідачка чинила позивачам перешкоди у спілкуванні з дітьми, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.10.2013 р. визначено порядок часті у вихованні дітей батька, якого відповідач не дотримується, бачитись з дітьми у визначені дні не дозволяє, у зв'язку з чим вони змушені звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали, просили про задоволення.

Позивач ОСОБА_4 під час розгляду справи підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов, в подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що не чинить перешкод у спілкуванні з дітьми та з моменту винесення рішення виконавчим комітетом Миколаївської міської ради позивач сам не виявляв бажання спілкуватися з дітьми, не вітав дітей з днем народження, ухилявся від сплати аліментів.

Під час розгляду справи представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на обставини, викладені в запереченні, зокрема на те, що позивачем не надані докази наявності у нього належних матеріально-побутових умов; негативне ставлення дітей до батька та небажання з ним спілкуватися. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча про дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, у зв'язку з чим та з огляду та тривалість розгляду справи, відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 із врахуванням наданого висновку, в частині позовних вимог ОСОБА_4 просила прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з 10.06.2005 р. по 22.11.2010 р. (дата набранням рішення про розірвання шлюбу законної сили) сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилась діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Після розірвання шлюбу між сторонами, діти лишились проживати із матір'ю.

Також встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з боку батька.

Не знайшовши порозуміння щодо виховання спільних дітей, позивач звернувся до органу опіки та піклування із заявою, якою просив визначити його участь у вихованні дітей.

Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.10.2013 №967 визначено порядок участі позивача у вихованні дітей, а саме шляхом надання можливості безперешкодного спілкування з синами першої та третьої суботи місяця з 10:00 до 18:00 год., у будні дні з 14:00 до 17:00 год., за домовленістю батьків та три дні в канікулярний період та надали право батькам змінювати порядок побачень з дітьми за їх взаємною згодою.

Вказане рішення відповідач не виконує, продовжуючи перешкоджати спілкуванню батька з дітьми, а також бабусі ОСОБА_4

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та право, зокрема, бабусі на спілкування з онуком та право приймати участь у його вихованні. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України). У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування (яке відповідно до ст. 158 СК України є обов'язковим для батьків), другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст. 159 СК України).

Так, судом встановлено, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні позивачів з дітьми, що підтверджується відповіддю служби у справах дітей адміністрації Заводського району від 19.09.2014 р. № Х-116 (а.с.34), інформацією директора Миколаївської ЗОШ №17 від 15.09.2014 р. (а.с.35), та частково підтверджено в судовому засіданні поясненнями відповідачки щодо неповідомлення батькові про місце навчання сина та санаторно-курортного лікування. В зв'язку з викладеним права батька та баби щодо їх участі у вихованні дітей підлягають судовому захисту із визначенням порядку участі позивачів у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Доводи відповідачки щодо самоусунення відповідача від спілкування з дітьми суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справами.

Крім того, Законом України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Доказів, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми перешкоджає нормальному вихованню останніх, відповідачем не надано.

Доводи відповідача щодо негативного ставлення дітей до батька та небажання з ним спілкуватись як підставу відмови в задоволенні позову, судом оцінюються критично, оскільки діти в силу свого віку не в змозі в повній мірі надавати оцінку поведінки дорослих та розуміти що відповідає їх інтересам. Крім того, ставлення дітей до рідного батька могло буди сформовано внаслідок впливу дорослих з боку матері, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно з боку відповідачки та членів її родини склалось неприязне відношення до позивача ОСОБА_1 та членів його родини.

Частиною 2 статті 159 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Так, при вирішенні даного спору, судом приймається до уваги позитивні характеристики кожного з батьків, наявність у позивачів постійного місця проживання, де створені належні матеріально-побутові умови для дітей (акт обстеження умов проживання від 29.07.2014 року №697/08.01-17), особиста прихильність дітей до кожного з батьків (заключення проведення психологічного обстеження психоемоційного стану ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 28.11.2013р., соціально-психологічний висновок ОСОБА_5 від 30.07.2014р.); вік дітей (ОСОБА_5 - 9 років, ОСОБА_7 - 6 років); стан здоров'я дітей, їх батька та бабусі, а саме - відсутність документів, що підтверджують наявність хвороб, які б перешкоджали можливості спілкування батька та баби з дітьми.

Згідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради надав письмовий висновок, за яким керуючись інтересами дитини, вважав доцільним визначити дні спілкування батькові ОСОБА_1, можливість спілкування з дітьми, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, першого та третього тижня місяця з 10:00 суботи до 14:00 неділі з правом нічлігу, у будні дні, за домовленістю з матір'ю дітей, - з 14:00 до 17:00, два тижні під час літніх канікул на оздоровлення і по три дні осінніх, зимових, весняних канікул з правом перебування за місцем проживання батька.

Перевіривши твердження сторін дослідженими доказами, суд приходить до переконання, що вимоги позивачів про їх участь у вихованні та спілкуванні з дітьми є обґрунтованим, проте бажаний ними спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини.

Так, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків (а також баби) у вихованні дитини.

З огляду на те, що позивачі (батько та баба дітей) проживають за однією адресою, виходячи із засад рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх вихованні із визначенням спільного часу для систематичних побачень з дітьми, який зазначений у висновку виконавчого Комітету Миколаївської міської ради від 23.03.2015 р.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись статтями 6-8, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні батька - ОСОБА_1 та бабусі - ОСОБА_4 з дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх вихованні.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та у їх вихованні шляхом надання систематичних побачень:

- першого та третього тижня місяця з 10:00 години суботи до 14:00 години неділі з ночівлею за місцем проживання батька та бабусі;

- у будні дні за домовленістю з матір'ю дітей - з 14:00 год. до 17:00 год.;

- два тижні під час літніх канікул на оздоровлення і по три дня осінніх, зимових, весняних канікул з правом перебування за місцем проживання батька та бабусі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення набирає законної силу через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя З.М. Сухаревич