Провадження № 2/0202/609/2015
28 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Чумак В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Посилаючись на ст.ст. 3, 4, 5, 18, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 15, 16, 525, 526, п. 1 530, 536, п. 2 549, 550, 552, 572, 575-577, 589, 590, 610, 611, 612, п. 1 624, п. 1 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кей-Колект» в сумі 13 867 600, 6 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку загальною площею 308,4 кв. м., гаражу і споруд та земельну ділянку площею 0, 0653 га, кадастровий номер НОМЕР_1 за даною адресою, що належить ОСОБА_2, шляхом визнання права власності за ТОВ «Кей-Колект» на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку загальною площею 308,4 кв.м., гаражу і споруд та земельну ділянку площею 0,0653 га, кадастровий номер НОМЕР_1 за даною адресою шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою вартістю не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження».
В судові засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей -колект» з'являвся, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позовну заяву задовольнити. В судове засідання, призначене на 28.12.2015 року, представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідачів в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.
Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст. 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.
Відповідно до умов даного договору іпотеки ОСОБА_1 передав в іпотеку належні йому на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку загальною площею 266,4 кв. м. та земельну ділянку площею 0, 0653 га, кадастровий номер НОМЕР_1 за даною адресою.
Відповідно до умов даного договору іпотеки ОСОБА_1 передав в іпотеку належні йому на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку загальною площею 308,4 кв. м., гаражу і споруд та земельну ділянку площею 0, 0653 га, кадастровий номер НОМЕР_1 за даною адресою.
Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, і правила про яку встановлюються законом.
За визначенням майнового поручителя, наведеного в ст. 1 Закону України «Про іпотеку», це - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.
Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону (ст. 39 зазначеного Закону).
Відповідно до п. 1.1. договору факторингу клієнт зобов'язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення (п. 1.4. договору факторингу). Права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобов'язань за первинними договорами і договорами забезпечення (п. 3.1. договору факторингу).
Згідно з п. 1.2. договору факторингу обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору, визначений у додатку 1 до цього договору. Заявником надано витяг з додатку №1 до договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року.
Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до TOB «Фінансова компанія «Дельта М.Факторинг» перейшли всі права банка щодо права вимоги до боржника за кредитним договором.
Згідно ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» сплачений судовий збір в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Г.В. Бєсєда