АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Головачова Я.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2014 року,-

встановила:

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість: по кредитному договору №140-28/04-2006И від 28 квітня 2006 року в сумі 56 631,09 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 03 жовтня 2014 року складає 733 372 грн. 96 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року в сумі 120 246,14 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 03 жовтня 2014 року складає 1 557 188 грн. 23 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 травня 2008 року в сумі 29 459,30 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 03 жовтня 2014 року складає 381 498 грн. 13 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з урахуванням положень ст. 525-526, 610-611, 1049, 1054 ЦК України виходив з того, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконали, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, що підлягає стягненню на користь банку з відповідачів в солідарному порядку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №140-28/04-2006И про надання грошових коштів в сумі 83 800 доларів США, з цільовим використанням - придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1, зі сплатою 11,8% річних, та поверненням грошових коштів у відповідності до графіку /а.с.7-13/.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором, того ж дня, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №140-28/04-2006И, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язувалась відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями боржника перед банком /а.с.28-29/.

25 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 140 000 доларів США, зі сплатою 13% річних, поверненням грошових коштів у відповідності до графіку та кінцевим погашенням заборгованості до 26 квітня 2038 року /а.с.14-20/.

В забезпечення виконання умов договору, того ж дня, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №200846, у відповідності до якого на останню покладено обов'язок солідарно відповідати за невиконання боржником умов договору /а.с.30-31/.

В подальшому 23 травня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 за умовами якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 89 000 доларів США, зі сплатою 15% річних, поверненням грошових коштів згідно графіку та кінцевим строком погашення заборгованості до 23 травня 2018 року /а.с.21-27/.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором, того ж дня, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №206347, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1 в повному обсязі /а.с.32-33/.

Згідно розрахунку, у зв'язку з неналежним виконанням умов договорів, у ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість за договором №140-28/04-2006И, яка станом на 03 жовтня 2014 року становить:

- 54 848,73 доларів США, що станом на 03.10.2014 року становить 710 291 грн. 63 коп. - кредитна заборгованість;

- 1 773,43 доларів США, що станом на 03.10.2014 року становить 22 965 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам;

- 66 грн. 45 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту;

- 49 грн. 20 коп. - пеня за прострочення сплати процентів;

Всього 56 631,09 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03 жовтня 2014 року складає 733 372 грн. 96 коп.;

За договором про надання споживчого кредиту №0:

- 115 452,02 доларів США, що станом на 03.10.2014 року становить 1 495 104 грн. 35 коп. - кредитна заборгованість;

- 3 990,00 доларів США, що станом на 03.10.2014 року становить 51 670 грн. 52 коп. - заборгованість по процентам;

- 6 827 грн. 89 коп. - пеня за прострочення кредиту;

- 3 585 грн. 47 коп. - пеня за прострочення сплати процентів;

Всього 120 246,14 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03 жовтня 2014 року складає 1 557 188 грн. 23 коп.;

За договором про надання споживчого кредиту №0:

- 26 075,21 доларів США, що станом на 03.10.2014 року становить 337 674 грн. 13 коп. - кредитна заборгованість;

- 3 078,35 доларів США, що станом на 03.10.2014 року становить 39 864 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам;

- 3 959 грн. 35 коп. - пеня за прострочення сплати процентів;

Всього 29 459,30 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03 жовтня 2014 року складає 381 498 грн. 13 коп. /а.с.34-41, 42-51, 52-59/.

У зв'язку з виникненням у ОСОБА_1 простроченої заборгованості за вказаними кредитними договорами 08 серпня 2014 року банком направлено відповідачам вимоги про необхідність погашення простроченої заборгованості /а.с.61-65, 66-67/.

Частиною 1ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачаються терміни погашення тіла кредиту і за який період, нарахування процентів та сплата процентів за користування кредитом, з якого розміру заборгованості проведено розрахунок пені.

Із змісту апеляційної скарги не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував правильність нарахування суми боргу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів кредитної заборгованості за укладеними договорами.

Єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив існування домовленості з банком про мирне врегулювання спору. Проте будь-яких доказів з цього приводу суду не надано, відтак такі посилання апелянта не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 23 грудня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: Я.В. Головачов

Н.В. Поліщук