Справа № 451/341/15 Головуючий у 1 інстанції: Міга Я.М.
Провадження № 22-ц/783/6213/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2, позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 06 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів - задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментах для утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 13320 грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку /пеню/ в розмірі 32 620 грн. 74 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 06 травня 2015 року оскаржив відповідач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак є таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що 13 листопада 2014 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2014 року, відповідно до якого вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 аліменти для утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 650 грн. щомісячно на кожну дитину, з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з 19.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Апелянт звертає увагу на той факт, що повідомляв судового виконавця про те, що добровільно сплачує аліменти на утримання дітей та надав копії всіх квитанцій про сплату аліментів.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що він проживає в одному будинку із матір»ю, яка є пенсіонером та з сестрами, одна з яких інвалідом першої групи, а інша інвалідом другої групи. Обидві сестри хворіють на психічні розлади, дані обставини підтверджуються довідками МСЕК та про склад сім»ї. Він один є фізично працездатною особою в сім»ї. Сплачує аліменти з коштів, які отримує щомісячно за догляд сестри ОСОБА_6, опікуном якої він є. Суму 45 940 грн. виплатити не має можливості.

Просить рішення Радехівського районного суду Львівської області від 06 травня 2015 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення позивача ОСОБА_3, проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення такої, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення лише частково відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають двоє неповнолітніх дітей: дочку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про народження.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 травня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти для утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 650 грн. щомісячно на кожну дитину з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з 19.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 25 березня 2015 року, проведеного державним виконавцем відділу ДВС Радехівського РУЮ, за весь час до квітня 2015 року аліменти стягувалися частково, а з грудня 2014 року не стягувалися взагалі, заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2013 року по 24 березня 2015 року становить 13320 грн. 08 коп.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до приписів цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи в з того, що аліменти на користь позивача на утримання дочок стягнуті з відповідача за рішенням суду, на підставі якого судом виписано виконавчий лист, який позивач подала до відділу ДВС для примусового виконання. Державним виконавцем нараховано суму заборгованості по аліментах, відповідач в суді цю суму оспорює з тих підстав, що не має можливості її виплачувати. А тому су першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позов в частині стягнення заборгованості по аліментах підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 визначено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Верховним Судом України в ухвалі від 15 червня 2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст.196 СК України закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, і що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов»язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Факт наявності заборгованості по сплаті аліментів та її розмір відповідач не оспорював, посилався лише на неможливість погашення заборгованості. Такий факт відповідач ОСОБА_2 не оспорював і в суді апеляційної інстанції.

А тому, висновки суду першої інстанції, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки /пені/ на підставі ст.196 СК України є вірними.

В той же час розмір неустойки, визначений судом першої інстанції невірно, без врахування правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-94цс15.

Відповідно до розрахунку розміру неустойки (пені ) за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2013 року по 01 квітня 2015 року розраховується наступним чином: вересень 2013 року - 574 х 1% х 30 = 172, 20 грн.; жовтень 2013 року 574х 1% х 31 = 177, 94 грн.; листопад 2013 року 574 х 1% х 31 = 177,94 грн.; грудень 2013 року 528 х 1% х 31 = 163, 68 коп.; січень 2014 року 528, 40 х 1% х 31 = 163,68 коп.; лютий 2014 року 528,40 х 1% х 28 = 147, 84 коп.; березень 2014 року 528, 40 х 1% х 31 = 163,68 грн.; квітень 2014 року 528, 40 х 1% х 30 = 158 , 40 грн.; травень 2014 року 528, 40 х 1% х 31 = 163,68 грн.; червень 2014 року 528, 40 х 1% х 30 = 158, 40 коп.; липень 2014 року 528, 40 х 1% х 31 = 163,68 грн.; серпень 2014 року 528, 40 х 1% х 31 = 163, 68 грн.; вересень 2014 року 528, 40 х 1% х 30 = 158, 40 грн.; жовтень 2014 року 528, 40 х 1% х 31 = 163, 68 грн.; листопад 2014 року 528, 40 х 1% х 30 = 158, 40 грн.; грудень 2014 року 1300 х 1% х 31 = 403 грн. 00 коп.; січень 2015 року 1300 х 1% х 31 = 403 грн. 00 коп.; лютий 2015 року 1300 х 1% х 28 = 364 грн. 00 коп.; березень 2015 року - 964, 52 х 1% х 31 = 298, 84 коп., а всього 3924 грн. 12 коп.

Відповідно до розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2013 року по березень 2015 року розмір пені нараховується наступним чином: липень 2013 року 545, 16 х 1% х 31 = 168,95 грн.; серпень 2013 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1452, 00 грн. 1300, 00 грн. = 152 х 1% х 31 = 47,12 грн.; вересень 2013 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 726, 00 грн. = 574 х 1% х 30 = 172, 20 грн.; жовтень 2013 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 726, 00 грн. = 574 х 1% х 31 = 177, 94 грн.; листопад 2013 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 726, 00 грн. = 574 х 1% х 30 = 172, 20 грн.; грудень 2013 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 772 грн. 00 коп. = 528 х 1% х 31 = 163 грн. 68 коп., всього 733 грн. 34 коп.

Січень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771 грн. 60 коп. = 528, 40 х 1% х 31 = 163, 80 грн.; лютий 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 грн. = 528, 40 х 1% х 28 = 147, 84 грн.; березень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771 грн. 60 коп. = 528, 40 х 1% х 31 = 163, 80 грн.; квітень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771 грн. 60 = 528, 40 х 1% х 30 = 158, 52 грн. ; травень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 грн. = 528, 40 х 1% х 31 = 163, 80 коп.; червень 2015 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 = 528, 40 х 1%х 30 = 158, 52 грн.; липень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 грн. = 528, 40 х 1% х 31 = 163 грн. 80 коп.; серпень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 = 528, 40 х 1% х 31 = 163, 80 грн.; вересень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 коп. = 528, 40 х 1% х 30 = 158, 52 грн.; жовтень 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 = 528, 40 х 1% х 31 = 163, 80 грн.; листопад 2014 року з врахуванням суми сплачених аліментів 1300 771, 60 = 528, 40 х 1% х 30 = 158, 52 грн.; грудень 2014 року 1300 х 1% х 31 = 403 грн. 00 коп., всього 2008, 84 грн.

Січень 2015 року 1300 х 1% х 31 = 403 грн. 00 коп.; лютий 2015 року 1300 х 1% х 28 = 364 грн. 00 коп.; березень 2015 року 964, 52 х 1% х 31 = 298, 84 грн., всього 1065 грн. 84 коп.

Таким чином, загальна сума неустойки складає 7732 грн. 14 коп., а не 32620 грн. 74 коп., як це визначив суд першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, має право змінити рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягуваної пені, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за період з 01 вересня 2013 року по 01 квітня 2015 року в сумі 7732 грн. 14 коп.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3 , 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. п. 1, 3, 308, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314 , 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 06 травня 2015 року в частині суми стягуваної пені змінити, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 неустойку ( пеню) за період з 01 вересня 2013 року по 01 квітня 2015 року в сумі 7732 грн. 14 коп. ( сім тисяч сімсот тридцять дві грн. 14 коп.)

В решті заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_7І