УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мазур Л.М.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_6, третьої особи - Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 28 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що прокурорською перевіркою встановлено, що п. 5, 5.3 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради V скликання № 41 від 25 лютого 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельних ділянок та передано ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0675 га з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного рішення за ОСОБА_6 проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 23 державного акту на право власності серії НОМЕР_1

Згідно Генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25 червня 2009 року, зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування, громадських центрів. Будівництво нових дачних районів в межах міських населених пунктів не допускається. Станом на час прийняття спірного рішення посадовими особами виконкому міськради не розроблена та не затверджена передбачена законодавством містобудівна документація м. Бердянська, а саме відсутні детальні плани територій окремих районів міста, зокрема території Бердянської коси.

Також, під час винесення рішення № 41 від 25 лютого 2010 року Бердянською міською радою суттєво порушено порядок надання земельних ділянок у власність.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати п. 5, 5.3 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25 лютого 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнати недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 від 07 квітня 2010 року на земельну ділянку площею 0,0675 га, виданого на ім'я ОСОБА_6 для ведення індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1, вартістю 51 765,75 грн; зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати запис № 23 від 07 квітня 2010 року про державну реєстрацію державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_6; зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 шляхом закриття Поземельної книги на земельну ділянку по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_6 повернути земельну ділянку вартістю 51 765,75 грн, площею 0,0675 га, яка знаходиться на АДРЕСА_1 Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії НОМЕР_1 виданому ОСОБА_6, територіальній громаді м. Бердянськ.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 5, 5.3 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25 лютого 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким передана у приватну власність ОСОБА_6 земельна ділянка площею 0,0675 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1

Визнано недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 від 07 квітня 2010 року на земельну ділянку площею 0,0675 га, виданого на ім'я ОСОБА_6 для ведення індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1, вартістю 51 765,75 грн та зареєстрований в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» за реєстраційним номером 23 від 07 квітня 2010 року та зобов'язано Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати його державну реєстрацію.

Зобов'язано Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2).

Зобов'язано ОСОБА_6 повернути земельну ділянку площею 0,0675 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1 за належністю територіальній громаді м. Бердянська.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 28 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 звернулась до Бердянської міської ради Запорізької області щодо надання їй земельної ділянки для індивідуального даного будівництва в межах норм безоплатної приватизації.

Рішенням Бердянської міської ради № 41 від 25 лютого 2010 року 79 сесії п'ятого скликання «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» пунктом 5 затверджено проект відведення земельних ділянок та пунктом 5.3 передано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0675 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації, що підтверджується копією цього рішення.

На підставі цього рішення відповідач ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,0675 га для ведення індивідуального дачного будівництва в м. Бердянську по АДРЕСА_1 і за відповідачем 07 квітня 2010 року проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 23 державного акту на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0675 га для ведення індивідуального дачного будівництва в м. Бердянську по АДРЕСА_1, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку.

Спірна земельна ділянка розташована в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря.

Позитивні висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки були відкликані управлінням Держкомзему у м. Бердянськ у зв'язку з виявленими Головним управлінням Держкомзему за участю управління Держземінспекції порушеннями вимог чинного законодавства, управлінням архітектури та містобудування Бердянської міської ради, Мелітопольським сектором регулювання природокористування Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області.

Згідно листа виконавчого комітету Бердянської міської ради № 05-2886/37 від 15 травня 2013 року зазначено, що на підставі проведеного містобудівного аналізу, згідно з Генеральним планом міста Бердянська, який затверджено рішенням шістдесят восьмої сесії Бердянської міської ради V скликання від 25 червня 2009 року № 8 встановлено, що спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1, розміщується на території оздоровчих установ та установ відпочинку.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013 від 25 листопада 2013 року спірна земельна ділянка, яка належить ОСОБА_6, розташована на землях рекреаційного призначення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2010 року, яка набрала чинності 17 вересня 2010 року, задоволено позов Бердянського міжрайонного прокурора до Бердянської міської ради про скасування рішення Бердянської міської ради від 10 грудня 2004 року № 11, яким доповнено п. 1 рішення Бердянської міської ради від 26 квітня 2000 року № 44 «Про затвердження концепції приватизації земель м. Бердянська» і встановлено уздовж Азовського моря, Бердянської затоки, лиманів на вільних від громадської забудови землях в межах м. Бердянська сорокаметрова прибережна захисна смуга.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення та крім того, знаходиться у межах двокілометрової зони прибережної смуги Азовського моря, тому на підставі ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок даної категорії підлягають обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації. Зазначена вимога закону виконана не була, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджено без проведення зазначеної експертизи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку не відповідає загальним принципам права, оскільки ОСОБА_6, на реалізацію оскаржуваного рішення міськради вже було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того, суд вважав, що прокурором не доведено того, що спірна земельна ділянка розташована на відстані менше двох кілометрів від урізу Азовського моря і відноситься до його прибережної захисної смуги.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень.

За положеннями ч. 1 ст. 3 ВК України усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частиною 2 ст. 3 ВК України визначено, що до водного фонду України належать поверхневі води; природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами.

Крім того, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду.

Так, за положеннями ст. 4 ВК України, ст. 58 ЗК України до таких земель відносяться землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з положеннями ст. 88 ВК України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Відповідно до ст. 90 ВК України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватись лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією.

Згідно зі ст. 59 ЗК України, ст. 85 ВК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг лише на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, тощо.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі, зокрема і проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок оздоровчого та рекреаційного призначення.

Водночас за змістом п. 2.9 Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434 «Про затвердження Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок» у разі відсутності землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486, з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об'єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків визначених цим Кодексом ( п. «г» ч. 3 ст. 83 ЗК України).

Відповідно до п. п. 5, 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» від 08 травня 1996 року № 486 розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно технічної документації, а на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

Отже, за системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку № 434, Постанови № 486 розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. ст. 50-54 Закону України «Про землеустрій»), а на землях населених пунктів відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови, а при наданні в користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, у разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів повинно бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації.

Оскільки, з актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 08 травня 2013 року вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах двокілометрової зони прибережної смуги Азовського моря і відповідно до проектних рішень генерального плану розвитку міста спірна земельна ділянка не запланована для індивідуального дачного будівництва, п. 5, 5.3 рішення Бердянської міської ради від 25 лютого 2010 року № 41 порушено порядок надання земельних ділянок у власність, з огляду на що земельні ділянки вказаної категорії не можуть перебувати у приватній власності.

За таких обставин, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України зазначеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про законність оскаржуваного рішення Бердянської міської ради.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав вірну оцінку всім зібраним у справі доказам та з урахуванням указаних норм матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки Бердянською міською радою при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 порушено положення вказаного законодавства.

З огляду на викладене, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 28 травня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк О.В. Кадєтова Л.М. Мазур
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук