Провадження № 2/638/2465/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 боргу з урахуванням штрафних санкцій, індексів інфляції та нарахованих відсотків на загальну суму 130 619,38 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

29.01.2015 року до суду через канцелярію надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке належить відповідачу у межах заявлених позовних вимог по справі.

Клопотання обґрунтовує тим, що незастосування заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки жодних доходів у відповідача немає.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, що відповідає змісту ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вживаючи заходів до забезпечення позову, слід виходити з відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22.12.2006 року, зокрема зазначено, що точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні судових справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи те, що існує реальна загроза правам та інтересам позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає, що накладення арешту на майно відповідача, як спосіб забезпечення позову, є обґрунтованим, відповідає вимогам розумності та адекватності, забезпечує збалансованість інтересів сторін, оскільки саме цей захід спроможний забезпечити захист інтересів позивача до вирішення спору по суті, у зв'язку з чим очевидним є необхідність накласти арешт на майно відповідача в межах суми позовних вимог.

Також суд дійшов висновку, що заявлений вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, між сторонами дійсно виник спір, вжитий захід забезпечення позову до розгляду справи по суті, не потягне порушень гарантованих законом прав відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на все майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) в межах заявленого розміру позовних вимог.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали надіслати до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції - для виконання.

Копію ухвали направити відповідачу після її виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред'явлення ухвали до виконання протягом одного року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня з дня отримання її копії.

Суддя: Д.В.Цвірюк