Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

6 лютого 2014 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчик Р.В.

при секретарі Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів та оголошення розшуку відповідача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2015 року відкрите провадження у справі.

29 грудня 2014 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення доказів, в якій просить витребувати відомості, внесені до персональної облікової картки ОСОБА_2 в системі персоніфікованого обліку за період з червня 2014 року по даний час з Черкаського управління Пенсійного фонду України.

Заяву обгрунтовує тим, що місцем роботи відповідача з його слів є ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» м. Київ на посаді координатора з розвитку. На її вимогу надати довідку до суду про доходи, ОСОБА_2 відмовляється. Виникає обґрунтований сумнів в перебуванні ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» і відповідно в його постійних стабільних трудових доходах.

Суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України, способами забезпечення доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням.

Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Відповідно до ст. 135 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається судом, який розглядає справу, а якщо позов ще не пред'явлено, - місцевим загальним судом, у межах територіальної підсудності якого можуть бути вчинені процесуальні дії щодо забезпечення доказів.

За загальним правилом, сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо воно не проводиться до початку розгляду справи по суті. Проте належні докази у справі не завжди є у осіб, на яких покладений обовязок по доказуванню певних обставин у справі. Вони інколи знаходяться у їх процесуальних противників чи інших осіб, які не є учасниками процесу. В таких випадках подання доказів, якщо не вжити необхідних заходів, може згодом стати утрудненим або неможливим, оскільки вони можуть зникнути або їх можуть пошкодити. З метою захисту інтересів сторін та інших учасників процесу, цивільне процесуальне законодавство передбачає інститут забезпечення доказів, норми якого регламентують процесуальний порядок вжиття судом термінових заходів щодо закріплення фактичних даних, щоб в подальшому при розгляді справи була можливість їх використати як докази.

В заяві не зазначені обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст.135, ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів та оголошення розшуку відповідача відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

ОСОБА_3