Справа №489/4167/14-ц 19.02.2015 19.02.2015 19.02.2015
Провадження №22-ц/784/563/15
Головуючий у першій інстанції-Спінчевська Н.А.
Категорія Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.В.,

при секретарі - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю

«Миколаївська федерація атлетизму»

на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2014 року у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Миколаївська федерація атлетизму»

про стягнення кредитної заборгованості

У С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, як боржника, та ОСОБА_2 і ТОВ «Миколаївська федерація атлетизму», як поручителів, про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором від 17 грудня 2007 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2014 року відкрито провадження у справі.

Відповідачі, кожен окремо, оскаржили ухвалу судді з різних підстав.

В апеляційній скарзі ТОВ «Миколаївська федерація атлетизму» просило ухвалу скасувати та повернути позовну заяву банку, посилаючись на те, що спір між юридичними особами повинен розглядатись за правилами господарського судочинства.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином ( а.с.147,149,150,151).

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 15 ЦПК в порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом статей 1 та 12 ГПК господарським судам підвідомчі спори, які випливають з господарської діяльності та виникли між юридичними особами чи суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є, по-перше, наявність спору про право цивільне, по-друге, суб'єктний склад такого спору.

Згідно з частиною 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від будь-кого окремо, так і від усіх боржників разом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що оскільки сторонами у таких спорах є як юридичні, так і фізичні особи, то з урахуванням вимог статтей 15-16, частини 2 статті 118 ЦПК такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, бо вимоги до них взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Такий висновок ґрунтується на тому, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер, і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором за загальним правилом солідарно з позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» предметом спору є правовідносини, що виникли між позивачем, як правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», за кредитним договором від 17 грудня 2007 року, укладеним з фізичною особою ОСОБА_1 (а.с. 5-13), а також договори поруки від того ж числа, укладені банком з фізичною особою ОСОБА_2 (а.с. 32) та банком з ТОВ «Миколаївська Федерація Атлетизму» (а.с. 47).

Отже, вимоги позивача як до боржника, так і до поручителів виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту, а визначення обсягу прав та обов'язку кожного з них при окремому розгляді вимог до фізичних та юридичної особи, як солідарних боржників, є неможливим.

Така правова позиція підтримана і Вищим спеціалізованим судом України при розгляді окремих аналогічних справ (ухвала від 29 січня 2014 року, справа № 6-50595св13).

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська федерація атлетизму» відхилити, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді