Справа № 307/231/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Боднар О.В., Джуга С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 за дорученням якої діє ОСОБА_3 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_5 та відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про захист права власника та права постійного землекористувача, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 у січні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_5 та відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про захист права власника та права постійного землекористувача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради №74 від 26 травня 1971 року її покійному батькові ОСОБА_6 було надано дозвіл на перебудову житлового будинку №44 (46) по вул. Островського в смт. Тересва, на земельній ділянці площею 0,06 га, яку йому було передано актом від 27 жовтня 1971 року. Згідно плану забудови цієї земельної ділянки, батьком було перебудовано житловий будинок, збудовано літню кухню, сарай та колодязь. Дане дворогосподарство було зареєстровано Хустським БТІ. В даному будинку проживали її батько ОСОБА_6, який помер 30 грудня 2003 року, мама ОСОБА_7, яка померла 15 січня 1999 року, вона з чоловіком ОСОБА_8, який помер в 1999 році, її дочка ОСОБА_9. В літній кухні цього дворогосподарства проживав її рідний брат ОСОБА_10 з дружиною ОСОБА_5 та дітьми. Після смерті батька ОСОБА_6, в порядку спадкування, вона стала власником дворогосподарства №44 по вул. Островського в смт. Тересва, яке складається з житлового будинку, літної кухні, сараю, вбиральні, колодязя та земельною ділянкою, якою вона користувалася як до так і після смерті батьків. В кінці 2013 року вона дізналася про те, що рішенням виконкому ОСОБА_4 селищної ради № 114 від 30 вересня 2011 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно" право власності на її літню кухню, в якості житлового будинку в смт. Тересва, вул. Островського, 44 "а", було оформлено в цілому за ОСОБА_5 Зазначає, що дане рішення є незаконним, оскільки вона не давала жодної згоди на перебудову літньої кухні під житловий будинок, і дана літня кухня є господарською будівлею її житлового будинку та знаходиться на її земельній ділянці, тому відповідач ОСОБА_5 не може бути її власником. Крім цього зазначає, що рішенням ОСОБА_4 селищної ради № 260 від 29 травня 2012 року ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0740 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в смт. Тересва по вул. Островського, 44 "а". Вважає згадане рішення незаконним, оскільки дана земельна ділянка накладається на її земельну ділянку, що знаходиться в смт. Тересва, вул. Островського, 44. Просить скасувати рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради № 114 від 30 вересня 2011 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно" та скасувати свідоцтво про право власності серії СА №218291 від 18 жовтня 2011 року та його державну реєстрацію Тячівським РПТІ за ОСОБА_5 від 31 жовтня 2011 року; скасувати рішення ОСОБА_4 селищної ради №260 від 29 травня 2012 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку по вул. Островського, 44 "а", в смт. Тересва, орієнтовною площею 0,0740 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд та стягнути з відповідачів в її користь судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_11 заперечуючи позов посилались на те, що літня кухня, яка в подальшому була перейменована в житловий будинок, не входила в склад господарських будівель будинку позивача. Також зазначили, що позивач не має жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку та межі останньої не визначені. Крім цього зазначили, що твердження позивача про те, що відповідач оформила на себе право власності на її літню кухню спростовується тим, що згідно плану забудови земельної ділянки, яка представлена позивачем, її літня кухня розташована в зовсім іншому місці, ніж житловий будинок, на який вона оформила право власності.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Тячівського району ОСОБА_12 заперечуючи позов стверджував, що селищною радою при прийнятті оспорюваних рішень не було порушено вимоги чинного законодавства. Крім цього зазначив, що межі земельної ділянки позивача не визначені, оскільки згідно представлених нею документів, її розмір має становити приблизно 0,06 га, а фактичний розмір земельної ділянки, яку спільно використовує позивач та відповідач ОСОБА_5, становить приблизно 0,15 га. Також зазначив, що згідно плану забудови земельної ділянки позивача, літня кухня знаходиться позаду її будинку, з правої сторони земельної ділянки від дороги.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного і необґрунтованого та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. В скарзі зазначає, що суд прийшов до помилкового рішення, що оформлення права власності на нерухоме майно за відповідачкою не порушує цивільні права позивача, такий висновок суду зроблений в супереч нормам матеріального права, які регулюють дані відносини; рішення про надання земельної ділянки під забудову нерухомого майна відповідачці не надавалось, вона зараз, після оформлення власності на нерухоме майно, отримує відповідні рішення яким намагається узаконити право власності на земельну ділянку під це майно. Наводить й інші доводи, з яких на думку апелянта рішення суду підлягає до скасування а її позовні вимоги до задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та витребуванні апеляційним судом викопіровки із інвентарних справ, та матеріли спадкової справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах його оскарження та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в позові ОСОБА_2 в рішенні констатував, що не бере до уваги посилання позивача на те, що житловий будинок відповідача ОСОБА_5 є її господарською будівлею літньою кухнею, оскільки згідно плану забудови земельної ділянки позивача ОСОБА_2 та оціночного акту вбачається, що літня кухня її житлового будинку № 44 (46) по вул. Островського в смт. Тересва, розташована позаду житлового будинку, по правій стороні земельної ділянки, а житловий будинок № 44 "а" по вул. Островського в смт. Тересва, що належить відповідачу ОСОБА_5, розташований по лівій стороні земельної ділянки, тобто, твердження позивача спростовуються нею ж поданим планом забудови земельної ділянки. Також суд послався на те, що у матеріалах справи відсутні передбачені ст. 20 ЗК УРСР 1970 року, ст. 23 ЗК України 1990 року та ст. 125 ЗК України 2001 року докази, які б давали підстави вважати, що у позивача виникло право користування земельною ділянкою в смт. Тересва по вул. Островського, 44, або право власності на неї. Тобто, межі земельної ділянки, що знаходиться в смт. Тересва по вул. Островського, 44, в натурі (на місцевості) не визначені, а відповідно відсутні будь-які докази того, що саме на даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок № 44 "а" по вул. Островського в смт. Тересва, що належить відповідачу ОСОБА_5 Судом зазначено, що позивачем не подано жодних доказів того, що рішення ОСОБА_4 селищної ради № 260 від 29 травня 2012 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності земельних ділянок громадянам селища для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель" будь-яким чином впливає на її права та обов'язки, оскільки відсутні будь-які докази того, що межі земельної ділянки № 44 "а" по вул. Островського в смт. Тересва накладаються на земельну ділянку № 44 по вул. Островського в смт. Тересва.

Проте погодитись із даними висновками суду першої інстанції не можна, оскільки такі ґрунтуються на невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та невірним тлумаченням норм матеріального права які регулюють спірні правовідносини.

Матеріалами справи стверджено наступні фактичні обставини.

Рішенням № 2 від 21.01.1960 року визнано право власності на домоволодіння розташоване в селищі Тересва по вул. Островського № 44 за ОСОБА_6 і зобовязано Хустське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвати вказане домоволодіння (а.с.173).

Вказане рішення було прийнято згідно довідки виконкому ОСОБА_4 селищної ради від 21.01.1960 р. про те, що відповідно до даних наявних в погосподарських книгах колишнього ОСОБА_4 сільської ради домоволодіння в селищі Тересва по вул. Островського 44, рахується за ОСОБА_6 (а.с.174)

Рішенням виконкому ОСОБА_4 селищної ради № 74 від 26 травня 1971 року ОСОБА_6 надано дозвіл на перебудову житлового будинку в смт. Тересва по вул. Островського, 46, на земельній ділянці площею 0,06 га (а.с.4).

Актом від 27 жовтня 1971 року стверджено, що згідно до рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради депутатів трудящихся № 74 від 26 травня 1971 року відведено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво забудовнику ОСОБА_6 в с. Тересва, вул. Островського, 46, загальною площею 600 кв. м. Відведена ділянка, разом з встановленими на межі межовими знаками передана в розпорядження присутнього при відводі забудовника ОСОБА_6 (а.с.5).

Згідно з плану забудови забудовника ОСОБА_6 в селищі Тересва по вул. Борканюка, 46, визначено розмір земельної ділянки відведеного під індивідуальне будівництво, відповідно до якого ширина земельної ділянки по вул. Островського складає 21.8 метрів в глибину дворогосподарства від вулиці складає 29.5 метра (а.с.6).

В подальшому дане дворогосподарство яке складалося із житлового будинку, літньої кухні, сарай та колодязь, після закінчення будівництва було зареєстроване Хустським БТІ на ОСОБА_6 а потім після його реорганізації і Тячівським БТІ.

Відповідно до ст. 16 ЗК Української РСР (у редакції від 8 липня 1970 року) надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови ОСОБА_11 Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської ОСОБА_11 народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею.

А відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК Української РСР (у редакції від 8 липня 1970 року) право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських ОСОБА_11, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних ОСОБА_11 народних депутатів.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, які регулювали дані правовідносини на час їх виникнення, ОСОБА_6 набув статус належним землекористувачем відведеної йому земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво в смт. Тересва, вул. Островського, 46, загальною площею 600 кв. м., розмірі та межі знаки якої було визначено у передбаченому на той час порядку та передано йому, як забудовникові у відповідне розпорядження.

Також є встановлено, що батько позивачки ОСОБА_13 - ОСОБА_6, помер 30 грудня 2003 року, мама ОСОБА_7, померла 15 січня 1999 року. В даному будинковолодіні проживала позивачка з чоловіком ОСОБА_8, який помер в 1999 році, її дочка ОСОБА_9. В літній кухні цього дворогосподарства проживав її рідний брат ОСОБА_10 з дружиною ОСОБА_5 (відповідачкою по справі) та дітьми.

В подальшому після смерті батька ОСОБА_6, в порядку спадкування, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2012 року позивачка ОСОБА_2 успадкувала спадщину за ОСОБА_6 цілої частини його майна яке складалося з цілої частини житлового будинку з надвірними спорудами №44 по вул. Островського в смт. Тересва, а саме з житлового будинку, літної кухні, сараю, вбиральні, колодязя та земельною ділянкою, на якій розташовані вказані будівлі (а.с.194-215).

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Отже, на відміну від обєктів цивільних прав (речей, майна, майнових прав тощо), обєктами спадщини за ЦК України 2003 року є права та обовязки, в тому числі обєкти цивільних прав, які належали особі на час смерті, право власності або права за договором, якщо ці права не повязані з особою спадкодавця.

В силу чого до ОСОБА_2, як спадкоємці ОСОБА_6 перейшло і субєктивне право передбачене ч.ч.1та 2 ст. 118 ЗК України щодо спрощеної процедури приватизації земельної ділянки, що знаходилися в користуванні спадкодавця ОСОБА_6 в розмірі відведеної йому земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво в с. Тересва, вул. Островського, 46, загальною площею 600 кв. м., розміри та межі якої було визначено у передбаченому на той час порядку та передано йому, як забудовникові у відповідне розпорядження (ширина земельної ділянки по вул. Островського 21.8 метрів в глибину дворогосподарства від вулиці 29.5 метра) (а.с.5-6). Таке право підлягає судовому захисту на рівні з іншими правами на земельну ділянку відповідно до Рішенням Конституційного суду № 5-рп/2005 від 22.09.2005 р. Крім того, за встановлених судом обставин справи, до неї, як спадкоємці за законом і власником зазначеного житлового будинку перейшло і право передбачене ст. 120 ЗК про перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, згідно рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради № 114 від 30 вересня 2011 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно", право власності на житловий будинок № 44 "а" по вул. Островського в смт. Тересва в цілому оформлено за ОСОБА_5 (а.с.14).

Із витягу про державну реєстрацію прав від 31 жовтня 2011 року вбачається, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку в смт. Тересва, вул. Островського, 44 "а" (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи спірне нерухоме майно за відповідачем ОСОБА_5 було оформлено та зареєстровано у 2011 році.

Пунктом 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 7 лютого 2002 року за N 7/5 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектної документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Тобто оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані, об'єкти нерухомого майна за обовязкової наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Є встановленим той факт, що на час оформлення права власності на житловий будинок № 44 "а" по вул. Островського в смт. Тересва в цілому за ОСОБА_5А згідно рішення ОСОБА_4 селищної ради № 260 від 29 травня 2012 року, у ОСОБА_5 були відсутні правовстановлюючі документи які б посвідчували право власності на земельну ділянку де розташований вказаний житловий будинок. Оскільки, як стверджено матеріалами справи, вже після оформлення права власності від 31 жовтня 2011 року за ОСОБА_5 на житловий будинок в смт. Тересва, вул. Островського, 44 "а", ОСОБА_4 селищна рада приймає рішення від 29 травня 2012 року № 260 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності земельних ділянок громадянам селища для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель", відповідно до якого ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0740 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в смт. Тересва по вул. Островського, 44 "а" (а.с.15).

При цьому як вбачається із абрису-схеми земельної ділянки під будівництво житлового будинку гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в смт. Тересва по вул. Островського № 44 та 44 А (а.с.86) експлікації земельних угідь виготовлених ДП «Хуст-Земля Карпат» (а.с.50) вказані будівлі знаходяться на одній земельній ділянці по вул. Островського, 44, в смт. Тересва, ширина якої по вул. Островського складає 21.8 метрів. Тобто будівля ОСОБА_5 на яку видано право власності та на яку в подальшому надано дозвіл на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 знаходиться на земельній ділянці яка раніше у передбаченому законом порядку була надана у законне землекористування спадкодавцю ОСОБА_6, спадкоємцем якого є ОСОБА_2 і яка в передбаченому законом порядку прийняла спадщину.

Підставами для визнання актів індивідуальної дії недійсними є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом позивача у справі.

За встановлених обставин колегія суддів приходить висновку, що оскільки рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради № 114 від 30 вересня 2011 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно", право власності на житловий будинок № 44 "а" по вул. Островського в смт. Тересва в цілому оформлено за ОСОБА_5 видано з порушенням пунктом 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 7 лютого 2002 року за N 7/5 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), що в свою чергу порушує субєктивне право ОСОБА_2 як щодо права на приватизацію земельної ділянки виділеної спадкодавцю для обслуговування житлових будинків та господарських будівель в порядку передбаченому ч.ч.1та 2 ст. 118 ЗК України, так і щодо реалізації свого права у порядку передбаченому ст. 120 ЗК України, а тому зазначене рішення та виданий на підставі цього рішення свідоцтво про право власності серії СА №218291 від 18 жовтня 2011 року та його державну реєстрацію Тячівським РПТІ за ОСОБА_5 від 31 жовтня 2011 року підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Є таким, що порушує земельне право ОСОБА_2, як власника житлового будинку із відповідними господарськими будівлями в смт. Тересва по вул. Островського № 44, і рішення ОСОБА_4 селищної ради №260 від 29 травня 2012 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку по вул. Островського, 44 "а", в смт. Тересва, орієнтовною площею 0,0740 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, оскільки це рішення стосується не вільної земельної ділянки і без відповідного вирішення питання про вилучення або позбавлення права належного землекористувача на цю земельну ділянку зазначене рішення прийнято з порушенням вимог ст. 149 ЗК України. А тому позовні вимоги ОСОБА_2 і в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим зазначивши в позовній заяві як відповідача - відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, позивач не предявив до нього ніяких позовних вимог. Крім того наявними в матеріалах справи доказів не стверджено ту обставину, що відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, порушував субєктивне право позивача ОСОБА_2, яке підлягає судовому захисту. В силу чого у позові до зазначеного відповідача слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_4 селищної ради Тячівського району Закарпатської області та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати за оплату судового збору при подачі нею позовної заяви та апеляційної скарги (а.с.1,126) по 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 копійок з кожного судових витрат.

Керуючись, статями 303, 307, 309, 314, 316, 88 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 за дорученням якої діє ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року скасувати, ухваливши по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення виконкому ОСОБА_4 селищної ради № 114 від 30 вересня 2011 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно" щодо оформлення право власності на нерухоме майно житловий будинок, яке знаходиться в смт. Тересва по вул. Островського 44 «а» за ОСОБА_5 одна ціла, та свідоцтво про право власності серії СА №218291 від 18 жовтня 2011 року та його державну реєстрацію Тячівським РПТІ за ОСОБА_5 від 31 жовтня 2011 року; скасувати рішення ОСОБА_4 селищної ради №260 від 29 травня 2012 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку по вул. Островського, 44 "а", в смт. Тересва, орієнтовною площею 0,0740 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд.

В позові ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 селищної ради Тячівського району Закарпатської області , та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 по 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 копійок з кожного судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: Судді: