Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/8/15 Головуючий у 1 інстанції: Курдюков В.М.
№ провадження 22-ц/778/3075/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„21" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Сапун О.А.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди.

У позові зазначав, що його батько ОСОБА_3 у 1936 році був заарештований та примусово висланий разом з родиною з території України до Казахстану.

Рішенням трійки УНКВС Північно-Казахстанської області від 04.10.1938 року він був розстріляний 07.10.1938 року.

Ухвалою Військового трибуналу Туркестанського військового округу від 03.08.1959 року обвинувачення відносно його батька зняті та він був реабілітований.

З 1936 року по жовтень 1938 року його батько знаходився в місцях позбавлення волі строком 33 місяці.

Тривалий арешт та розстріл спричинили його батьку та йому моральні страждання.

Моральну шкоду він оцінює у суму 40 194 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 40 194 грн. 00 коп. в інтересах розстріляного батька.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як гарантовано ст. 55 Конституції України та закріплено у ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожен громадянин має право звернутися до суду за захистом прав і свобод, якщо ці права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, як визначено у ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч.ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання чинності відповідними актами; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом"якшує або скасовує цивільну відповідальність.

Відповідно до роз"яснень п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами „Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди", оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з"ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом , вимоги до Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди у сумі 40 194 грн. згідно Закону України „Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" позивач ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що у 1936 році його батько ОСОБА_3 був висланий разом із родиною з території України до Казахстану і до арешту 20.07.1938 року проживав в с. Вишневка Червоноармійського району Північно -Казахстанської області.

Після арешту рішенням трійки УНКВС Північно-Казахстанської області від 04.10.1938 року його батько був розстріляний 07.10.1938 року і посмертно реабілітований ухвалою Військового трибуналу Туркестанського військового округу від 03.08.1959 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд правильно виходив з того, що зазначені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, нормами Закону України „Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", що набрав чинності 16.01.1995 року, в якості підстав для відшкодування моральної шкоди не передбачені і дія вказаного Закону на позивача не поширюється.

Суд правильно зазначив і на те, що поновлення прав реабілітованих громадян, що постраждали від політичних репресій, врегульований Законом України від 17.04.1991 року „Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", постановою Верховної Ради України від 24.12.1993 року „Про тлумачення Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", інші нормативні акти на зазначені правовідносини не поширюються і їх не регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи стосовно порушення судом норм матеріального права при вирішення справи є безпідставними.

Ті докази та обставини, на які ОСОБА_2 посилається в апеляційній скарзі, фактично повторюють ті підстави заявленого ним позову, які були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: