Справа №461/8361/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченко В.Є,

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідачки та

представниці відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування, до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування, до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона разом із ОСОБА_7 проживала з 2008 року однією сім?єю, вели спільне господарство та спільно вирішували побутові справи за адресою: м. Львів, вул. М.Мурави, у квартирі №5а будинку №4. Дана квартира належить її чоловікові ОСОБА_7 на праві спільної власності, з визначенням рівних часток у власності квартири по 1/3 із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 03.06.2011 року вони зареєстрували шлюб. 10 червня 2011 року її чоловік ОСОБА_7 помер. За час життя ОСОБА_7 не склав заповіт на розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті. А тому спадкування має здійснюватися за законом спадкоємцями в порядку черговості. У звязку з цим вона звернулася у червні 2011 року до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, відповідачі, які є теж співвласниками квартири, оригіналів правовстановлюючих документів, для видачі їй свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору не надають. 28.06.2011 року ОСОБА_3 в час її відсутності захопила квартиру увірвавшись на її половину викинула з квартири її речі на сходову клітку. В подальшому половина її речей була незаконно привласнена ОСОБА_3 Відповідачка ОСОБА_3 всіляко намагається перешкодити їй вступити в права спадкоємця, вводить всіх в оману щодо відсутності правовстановлюючих документів на квартиру. З цих підстав вона несе душевні болі та страждання, на підставі постійних погроз та шахрайських дій відповідачки у неї погіршився стан здоровя. Крім цього, відповідачі, які є дітьми ОСОБА_7 не приймали участі в матеріальному утриманні свого батька в період часу коли він був майже непрацездатним та який потребував матеріального забезпечення в звязку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладненнями, а також не надали жодної матеріальної підтримки під час проведення організації поховання ОСОБА_7 03.11.2015 року позивачкою подано уточнення позовних вимог в яки вона просить суд усунути ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ОСОБА_7; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири №5а в будинку №4 на вул. М. Мурави у м.Львові; стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 500000 грн. та стягнути судові витрати.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог підтримали та надали аналогічні пояснення викладенні у позові. Просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3, яка також представляє за довіреністю інтереси відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що спірна квартира належить їй разом із її дітьми та ОСОБА_7 на спільній часткові власності. Жодних перешкод з їхньої сторони в отриманні права на спадщину позивачки ними не чиниться. Єдиною перешкоду є сама позивачка, яка постійно створює перепони всім спадкоємцям у прийнятті спадщини, а саме накладенням арешту на спірну квартиру. Крім цього, посилання позивачки на те, що у ОСОБА_7 був безпорадний стан і його діти йому жодної матеріальної допомоги не надавали та участі у похованні не брали є безпідставними, оскільки про його хворобу та смерть ні їй ні дітям не було відомо, сама позивачка ці факти добре приховувала, вони про це дізналися від сторонніх людей. Вважає позовні вимоги безпідставними. Просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з?явилася, надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу слухати у її відсутності. Проти позову заперечила з підстав викладених у доданих запереченнях ОСОБА_3 Просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, Перша Львівська державна нотаріальна контора в судове засідання не з?явилася, надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 11.10.2003 року квартира за адресою: м. Львів, вул. М. Мурави, 4/5а належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.76).

Тобто, померлому ОСОБА_7 належала 1/3 частина цієї квартири.

03 червня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено шлюб, Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління, про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис №87 (а.с.9).

10 червня 2011 року ОСОБА_7 помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №3042, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється донькою ОСОБА_7 (спадкодавця). ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється донькою ОСОБА_7 (спадкодавця). Та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, являється сином ОСОБА_7 (спадкодавця).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 зверталися в Першу Львівську державну нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини, після смерті їх батька. ОСОБА_1 також зверталася в Першу Львівську державну нотаріальну контору для прийняття спадщини, після смерті її чоловіка.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є: ОСОБА_4 (донька померлого), ОСОБА_6 (донька померлого), ОСОБА_5 (син померлого), та ОСОБА_1 (дружина померлого).

Згідно заяви від 13.10.2011 року ОСОБА_6 (донька померлого) відмовилася від права на спадкування на користь своєї сестри ОСОБА_4.

Таким чином, частка спадкоємця в спадковій квартирі, яка складає 1/3, повинна розподілятись між вищезазначеними особами і ОСОБА_1 (дружина померлого) має право на спадкування 1/12 частки спадкової квартири.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з розясненнями, викладеними в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Позивачка є дружиною померлого ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 23.06.2011 року зареєстрована спадкова справа №311/2011 після померлого ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_1

Вона 23.06.2011 р., тобто в передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Згідно з постановою Першої Львівської нотаріальної контори від 26.02.2014 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: м. Львів, вул. М. Мурави квартири №5а у будинку №4, у звязку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього майна спадкодавцеві.

Оскільки позивачці нотаріусом було відмовлено в її праві на спадкування через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючих документів на квартиру, і вона не маж можливості отримати оригінали таких документів, в інший спосіб, ніж звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування і захистити своє порушене право не може наявні правові підстави для частково задоволення позову в цій частині та для визнання за позивачкою права власності на 1/12 ідеальну частину квартири №5а в будинку № 4 по вул. М. Мурави у м. Львові.

При цьому суд зазначає, що у вступній та резолютивній частин рішення суд допустив описку, зазначивши про визнання за позивачкою права власності на 1/6 ідеальну частину квартири №5а в будинку № 4 по вул. М. Мурави у м. Львові. Але оскільки ця описка впливає на суть прийнятого судом рішення суд не має повноважень самостійно виправити цю описку.

Розглядаючи позовні вимоги про усунення від спадкування суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку.

ОСОБА_7 за життя інвалідом визнаний не був, для вирішення цього питання в установленому порядку не звертався у відповідні інстанції, медичний висновок щодо необхідності надання йому сторонньої допомоги відсутній. Позивачка не надала суду медичних документів про час захворювання та тривалість хвороби до часу його смерті.

Доказів того що ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані чи просив допомоги у своїх дітей, а вони відмовили у цьому позивачка суду не надала.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо стягнення маральної шкоди на користь позивачки в сумі 500000 грн., суд виходить із наступного.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання особи, або втрата нею нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав особи.

Позивачка оцінила завдану їй моральну шкоду у 500000 грн., посилаючись на те , що моральна шкода нанесена тим, що вона довгий час не могла користуватися своєю квартирою, захворіла, відповідач викинула її речі, поміняла замки, діями відповідачів був порушений звичайний для неї уклад життя, та її матеріальне забезпечення. Але вона в рамках цієї справи не заявляла позовних вимог про незаконне виселення, не довела суду викидання речей відповідачкою, заміни замків, тощо.Таким чином, в цій частині позовні вимоги також не підлягають до задоволення.

При зверненні до суду позивачка сплатила 121 грн. 80 коп. за заяву про забезпечення позову. В забезпеченні позову їй було відмовлено. Також позивачка сплатила судовий збір в розмірі 487,20 грн. за подання позову, але суд лише частково задовольнив її позовні вимоги.

На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме:з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в розмірі 162 грн. 40 коп., в рівних частках, тобто по 81,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 58, 60, ч. 4 ст. 174, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування, до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_1 право власності на 1/6 ідеальну частину квартири №5а в будинку № 4 по вул. М. Мурави у м. Львові.

В решті позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа Львівська державна нотаріальна контора відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 162 грн. 40 коп., в рівних частках, тобто по 81,20 грн. з кожного.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Радченко В.Є.