КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/6410/14-ц
Провадження № 2-о/488/15/15 р.
17.04.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
при секретарі судового засідання - Ніколенко В.І.,
за участю заявника - ОСОБА_1
та представника заявника - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території Україні, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, -
У грудні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території Україні.
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області. В подальшому він разом зі своїми батьками переїхав на проживання у м. Миколаїв. З 01.09.1995 року по 05.01.1998 року, та з 28.08.2001 року по 18.06.2003 року він навчався у Миколаївських ЗОШ № 11 та № 25, де здобув базову загальну середню освіту. Через сімейні обставини, та розірвання шлюбу між його батьками, заявник в установленому законом порядку не отримав паспорт громадянина України.
У 2006 році заявник отримав військовий квиток, та був направлений для проходження військової служби.
У зв`язку зі скоєнням злочину, заявник у період з 14.12.2010 року по 14.01.2014 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, після чого він прибув до м. Миколаєва та отримав дозвіл на реєстрацію за місцем проживання свого батька по АДРЕСА_1 .
З метою отримання паспорта громадянина України заявник звернувся до Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, де було встановлено його особу, але не встановлено його належність до громадянства будь-якої держави.
Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому можливість набути громадянство України.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник підтримали заяву з вищевикладених підстав та просили її задовольнити.
Заінтересована особа у судове засідання свого представника не направила, та подала заяву із письмовими поясненнями та проханням слухати справу у її відсутність, своїх заперечень проти задоволення заяви не подала.
Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, та дослідивши письмові докази по справі, знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Судовим розглядом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Дане підтверджується копією його свідоцтва про народження.
Із довідки № 728 від 14.10.2014 р., виданої Миколаївською ЗОШ № 11, вбачається, що заявник навчався у цій школі в період з 01.09.1995 року по 05.01.1998 року (вибув до Миколаївської ЗОШ № 25) , та з 28.08.2001 року по 18.06.2003 року (вибув отримавши базову загальну середню освіту). Вказане також підтверджується копією свідоцтва про базову загальну середню освіту.
27.04.2006 року заявник отримав військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВК Миколаївської області, і проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 у період з квітня 2006 року по квітень 2007 року. Дане підтверджується копією його військового квитка та довідкою № 1574 від 26.03.2015 року.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 підтвердили факт постійного проживання заявника на території України з часу його народження та по даний час.
Крім цього, свідок ОСОБА_6 , мати заявника, суду пояснила, що у 1992 році вони розірвали шлюб із батьком заявника, після чого вона з сином почала проживати у АДРЕСА_2 , де проживає до цього часу. В подальшому вона зареєструвала інший шлюб, однак її чоловік, у будинку якого вона із сином проживали, категорично заперечував проти реєстрації заявника за цією адресою і тому на час досягнення останнім 16-річного віку, він не зміг отримати паспорт громадянина України.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» N 2235-III від 18 січня 2001 року, і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на теріторії України в певний час.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.
Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.
У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.
Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України.
З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, постійно проживав на території України з 1988 року і по теперішній час, у тому числі, станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя Л.І. Селіщева