Справа № 653/3650/14-ц
Провадження № 2/653/99/15
РІШЕННЯ

іменем України

27.02.2015 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Крапівіної О.П.

при секретарі Пшеничній В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, до Плавської сільської ради Генічеського району, третя особа без самостійних вимог, Реєстраційна служба Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до Плавської сільської ради Генічеського району, третя особа без самостійних вимог, Реєстраційна служба Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності в якому посилаються на те, що вони були членами колгоспу «40 років Жовтня»» Генічеського району, який у подальшому було реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Плавське».

При реформуванні сільськогосподарського підприємства, його майно було розпайоване між членами СТОВ «Плавське» і 21.05.2001 року, їм видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) згідно яких, кожен з них став співвласником майна пайового фонду цього сільгосппідприємства. Згідно вказаних свідоцтв, частка майна в грошовому виразі у ОСОБА_1 складає 1000 грн., у ОСОБА_2 - 11400 грн., у ОСОБА_4 - 6000 грн., у ОСОБА_3- 11700 грн.

В процесі паювання і виділення паїв із колективного майна підприємства, їм на підставі рішення комісії підприємства було передано будівлю майстерні, яка розташована в с. Плавське Генічеського району. Після прийняття цього майна у володіння, вони продовжують ним користуватися до цього часу. Їхнє право на нього ніким не оспорюється, але вони не можуть здійснити державну реєстрацію свого права, оскільки при здійсненні розпаювання колективного майна видані їм майнові сертифікати належним чином не оформленні, що є перешкодою в реєстрації їхнього права в Державній реєстраційній службі.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 підтвердив зазначені у позові обставини просить суд визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в рівних частках, по 1/25 частки за кожним, право власності на будівлю майстерні загальною пл.480,0 кв.м. яка розташована на території АДРЕСА_1 і складається з приміщень «1» пл. 205,6 кв.м., «2» пл. 38,6 кв.м., «3» пл. 51,5 кв.м., «4» пл. 36,3 кв.м., «5» пл. 12,6 кв.м., «6» пл. 17,6 кв.м., «7» пл. 16,5 кв.м., «8» пл.21,4 кв.м., «9» пл. 2,9 кв.м., «10» пл. 1,8 кв.м., «11» пл. 1,4 кв.м., «12» пл.13,9 кв.м. «13» пл.24,2 кв.м., «14» пл. 2,2 кв.м., «15» пл.33,5 кв.м.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Згідно направленої до суду телефонограми, просить суд розглянути без участі представника. Проти позову не заперечує.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про день і час слухання справи в судове засідання не з'явився, причини суду не повідомив.

Вислухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були членами колгоспу «40 років Жовтня»» Генічеського району, який у подальшому було реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Плавське».

При реформуванні сільськогосподарського підприємства, його майно було розпайоване між членами СТОВ «Плавське» і 21.05.2001 року, їм видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) згідно яких, кожен з них став співвласником майна пайового фонду цього сільгосппідприємства. Згідно вказаних свідоцтв, частка майна в грошовому виразі у ОСОБА_1 складає 1000 грн., у ОСОБА_2 - 11400 грн., у ОСОБА_4 - 6000 грн., у ОСОБА_3- 11700 грн.

В процесі паювання і виділення паїв із колективного майна підприємства, їм на підставі рішення комісії підприємства було передано будівлю майстерні, яка розташована в с. Плавське Генічеського району. Зазначені вище обставини підтверджуються довідками виконкому Плавської сільської ради.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

В силу ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ №703 від 22 червня 2011 р., передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

В силу п. 27 вказаного Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об'єкт нерухомого майна або більша за площею його частина.

Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав, та документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п.15 наказу Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 "Про порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств" (в редакції чинній на момент вчинення дій) виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Згідно з п. 13 Порядку визначення розміру майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ №177 від 28 лютого 2001 року, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі документів, що посвідчують виникнення чи перехід речових прав на конкретний об'єкт нерухомості, одним з яких є свідоцтво про право власності на нерухоме майно (пункт 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868)

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04 квітня 2001 року за №306/549, який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року №253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2013 року за №673/23205.

Вказаним Порядком передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі

При виділені майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою.

Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

З наведеного вище слідує, що наявні у позивачів свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) без відмітки в цьому свідоцтві про виділення нам майна в натурі, що мало бути засвідчено підписом керівника підприємства та печаткою, перешкоджають їм в реалізації їхнього права по оформленню права власності на це майно - його державній реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Нормами ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Нормами ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує з наданих суду відомостей з Генічеського ДБТІ і Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області право власності на вказане майно ні за ким не зареєстровано.

Представник позивача надав суд рішення сесії Плавської сільської ради Генічеського району №321 від 28.01.2015 року, яким позивача надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років за адресою: АДРЕСА_1 пл. 3200 м.кв. із земель сільськогосподарського призначення (землі житлової та громадської забудови села, майстерня). Зазначена обставина, на думку суду, підтверджує той факт, що позивачі дійсно використовують передане їм в наслідок паювання колективне майно, а також те, що вказані будівлі майстерні іншим особам не належать. Також суд вважає, що іншого способу захисту свого права крім того, що обрали позивачі не існує, оскільки належно оформити документи на розпайоване майно у них не має можливості, так як сільгосппідприємство майно якого було розпайоване, ліквідоване.

Відповідно до ч.1ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Визнання позову відповідачем за даних обставин не протирічить закону і не порушує права інших осіб.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 213 - 215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в рівних частках по 1/25 частки за кожним, право власності на будівлю майстерні загальною пл.480,0 кв.м. яка розташована на території АДРЕСА_1 і складається з приміщень «1» пл. 205,6 кв.м., «2» пл. 38,6 кв.м., «3» пл. 51,5 кв.м., «4» пл. 36,3 кв.м., «5» пл. 12,6 кв.м., «6» пл. 17,6 кв.м., «7» пл. 16,5 кв.м., «8» пл.21,4 кв.м., «9» пл. 2,9 кв.м., «10» пл. 1,8 кв.м., «11» пл. 1,4 кв.м., «12» пл.13,9 кв.м. «13» пл.24,2 кв.м., «14» пл. 2,2 кв.м., «15» пл.33,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Херсонської області через Генічеський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: О. П. Крапівіна