УХВАЛА

26 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчук В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, Управління Державного земельного агентства у м. Харкові, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання незаконними документів, рішень, відновлення порушеного права, зобов'язання вчинити певні дії, скасування права власності, знесення самовільно збудованої споруди

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2008 року за ним визнано право власності на будинок по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 3 березня 2009 року йому було надано дозвіл на будівництво нового житловий будинку за вищевказаною адресою, оскільки старий будинок був непридатним для проживання.

Рішенням 7 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 18 травня 2014 року позивачу передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0344 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення позивачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою.

Пунктом 1.1 рішення Харківської міської ради від 19 грудня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дозволено збереження самочинно побудованих споруд по АДРЕСА_2.

Вважав, що вказаним рішенням порушено його права та, що у ОСОБА_4, ОСОБА_5 і посадових осіб Харківської міської ради на час ухвалення Харківською міською радою рішення від 19 грудня 2012 року не було законних підстав на вилучення у нього належної йому земельної ділянки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 7 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 7 серпня 2014 року, у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року касаційну скаргу

ОСОБА_3 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 7 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від

7 серпня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме

ст. ст. 210, 334, 599, 640 ЦПК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст. ст. 210, 334, 599, 640 ЦПК України заявник посилається на постанови Верховного Суду України від

31 жовтня 2012 року у справі за позовом переведення прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки та визнання недійсним договору про розірвання договору купівлі - продажу земельної ділянки, та від 23 вересня 2008 року у справі про визнання права власності на нежитлові приміщення, та постанову Вищого адміністративного суду України від 7 серпня 2013 року у справі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» з подальшими змінами та доповненнями, судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої

п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-У.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Із змісту доданої до заяви постанови Верховного Суду України від

31 жовтня 2012 року вбачається, що даним судовим рішенням справа розглядалася Верховним Судом України, з підстав передбачених главою 3 розділу 5 ЦПК України, а відтак, на неї не може здійснюватися посилання на підтвердження неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Надані для порівняння постанова Верховного Суду України від

23 вересня 2008 року та постанова Вищого адміністративного суду України від 7 серпня 2013 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. ст. 210, 334, 599, 640 ЦПК України, оскільки правові висновки, зазначені у даних судових рішеннях у порівнянні з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, яку просить переглянути заявник, ґрунтується на різних фактичних обставинах, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції саме

ст. ст. 210, 334, 599, 640 ЦПК України.

За таких обставин, неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права не відбулося, а тому у допуску даної справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

5 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, Управління Державного земельного агентства у м. Харкові, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання незаконними документів, рішень, відновлення порушеного права, зобов'язання вчинити певні дії, скасування права власності, знесення самовільно збудованої споруди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська