Номер провадження: 22-ц/785/4379/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: відповідача ОСОБА_3 і його представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

08 січня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 76 000 дол. США з розрахунку 12,30 % річних на строк до 16.12.2013 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту від 15.12.2006 року ОСОБА_3 за договором іпотеки №б/н від 15.12.2006 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 корп. 6 у м.Одеса, загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., що належить Іпотекодавцю на підставі рішення місцевого суду Київського району м. Одеси від 27.05.2003 року.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк».

08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк» останнім було передано ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 12.11.2014 року у нього виникла заборгованість у сумі 1 372 796, 45 гривень.

На підставі зазначеного ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом та просило його задовольнити в повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, вказуючи на наявність рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2015 року, яким з відповідача вже стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 964 262,29 гривень та неможливість подвійного стягнення заборгованості за спірним кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної інстанції представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, але про розгляд справи сповіщався належним чином неодноразово, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ним надано не було. Тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка до апеляційного суду не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 76 000 дол. США з розрахунку 12,30 % річних на строк до 16.12.2013 року.

В якості забезпечення виконання кредитного зобовязання між сторонами 15.12.2006 року було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_3 передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 корп. 6 у м.Одеса, загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м..

Однак, в звязку із неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань за вище вказаним договором, станом на 12 листопада 2014 року у нього утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 1 372 796,45 гривень.

Як вбачається з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» «іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом».

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 2.1.1 іпотечного договору від 15.12.2006 року у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавчцем за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно послався на норми закону, що регулюють спірні правовідносини, які виникли між сторонами, в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що відповідно до рішення Київського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2015 року з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ТОВ «Арді» стягнуто у солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 15.12.2006 року у загальному розмірі 964 262,29 гривень, та оскільки суд одночасно не може звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором, то при зверненні стягнення на іпотечне майно слід враховувати вже стягнуту на підставі рішення суду від 16.02.2015 року заборгованість у розмірі 964 262,29 гривень, тому загальний розмір заборгованості внаслідок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки необхідно визначати з урахуванням вже стягнутої суми заборгованості за кредитним договором від №0 від 15.12.2006 року, а не як окрему суму боргу, яка підлягає стягненню. Крім того, рішення Київського районного суду м.Одеси від 16.02.2015 року не виконано, що не позбавляє банк права на предявлення позову до боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі зазначеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, тому відповідач ОСОБА_3 належним чином прийняті на себе зобовязання по кредитному договору не виконував, що є порушенням умов Цивільного Кодексу України, договору про іпотечний кредит та Закону України «Про іпотеку».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_2