У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Слов'янський міськрайоний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Сидоренко І.О.

при секретарі - Рудь Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янська справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду з території України ОСОБА_1 до виконання зобов'язання, встановленого виконавчим документом, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання постанови № 95 від 22.06.2011 року Управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. на користь УПФУ. За вищезазначеним документом була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження 13.09.2011 року. У зазначений строк для самостійного виконання боржником не було надано документального підтвердження виконання постанови № 95 від 22.06.2011 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі та 20.09.2011 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. В ході примусового виконання постанови державним виконавцем були вжиті заходи по встановленню майнового стану боржника шляхом направлення запитів до установ, що реєструють право власності, до державної податкової служби України щодо джерел отримання доходів боржника, а також до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії та працюють за трудовим договором. Державна податкова служба України щодо джерел отримання доходів боржника-фізичних осіб повідомила, що ОСОБА_1 працює в філії «Слов'янський автодор». 17.07.2013 року державним виконавцем була направлена постанова № 764/2 (12) «про звернення стягнення на доходи боржника» до філії «Слов'янський автодор». На постанову «про звернення стягнення на доходи боржника» було повідомлено, що ОСОБА_1 не працює з 07.05.2013 року наказ № 18 від 07.05.2013 року. 27.03.2014 року державним виконавцем повторно були відправлені запити до Державної податкової служби країни щодо джерел отримання доходів боржника, а також до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію та працюють за трудовим договором. Державна податкова служба України щодо джерел отримання доходів боржника-фізичних осіб повідомила, що ОСОБА_1 працює у Комунальному підприємстві Слов'янської міської ради «Словміськводоканал». 27.08.2014 року державним виконавцем була направлена постанова № 61/2 (16) «про звернення стягнення на доходи боржника» до Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал». На постанову «про звернення стягнення на доходи боржника» було повідомлено, що ОСОБА_1 не працює з 01.01.2014 року наказ № 153-к від 01.07.2014 року. ОСОБА_1 неодноразово направлялись виклики прибути до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, але боржник без поважних причин не з'являвся. Було здійснено виїзд за місцем мешкання боржника, в ході якого боржник був відсутній за місцем свого мешкання тому була залишена повістка про явку до відділу державної виконавчої служби, про що складено відповідний акт державного виконавця. Станом на 16.02.2015 року боржником вимогу Управління пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі не виконано. Тому просить суд, тимчасово обмежити право ОСОБА_1 на виїзд з території України до виконання зобов'язань, встановленого постановою, оскільки боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього згідно вищезазначеної постанови.

Представник ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, просив подання задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні з вірогідністю встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні у ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання постанови № 95 від 22.06.2011 року управління Пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на користь УПФУ.

Постановою старшого державного виконавця 13.09.2011 року було відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання постанови № 95 від 22.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у подвійному розмірі 680,00 грн. на користь УПФУ .

Згідно листа № 1 від 22.01.2014 року Філії «Слов'янський автодор», ОСОБА_1 не працює в філії «Слов'янський автодор» з 07.05.2013 року на підставі наказу № 18-П від 07.05.2013 року про звільнення за ст. 36 КЗпП України (за домовленістю сторін).

Згідно листа № 1275/05 від 2.09.2014 року Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал», ОСОБА_1 не працює у Комунальному підприємстві Слов'янської міської ради «Словміськводоканал» з 01.01.2014 року на підставі наказу № 153-к від 01.07.2014 року.

Відповідно до Акту державного виконавця від 24.10.2014 року, 24.10.2014 роу був здійснений виїзд за місцем мешкання боржника (м. Миколаївка, вул. Ювілейна, 25/21) в ході якого боржник був відсутній за місцем свого мешкання, тому була залишена повістка про явку до ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції на 26.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», на який посилається суб'єкт звернення, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

А згідно до ст. 11 ч.3 п.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника- юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Порядок примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з наведеного, слід дійти до висновку, що законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, яке є свідомим, і на момент звернення виконавця до суду повинен вже відбутись і бути об'єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Само по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Cуду не представлені докази того, що у боржника була реальна можливість сплатити штраф (наявність майна, грошових коштів тощо), однак боржник свідомо не виконує покладені на нього зобов'язання. Суду не представлено доказів того, що боржник не надав у строк, встановлений державним виконавцем відомості про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, не з'являвся без поважних причини за викликом державного виконавця тощо.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що обов'язок доказування в даній категорії справ лежить на державному виконавцеві, із матеріалів, представлених державним виконавцем суду не вбачається, що боржник свідомо вчинив дії, спрямовані на невиконання обов'язку сплатити штраф, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості.

Крім того, державний виконавець, вимагаючи тимчасово обмежити право боржника на виїзд за межі України, також не надав доказів на підтвердження наміру боржника виїхати за межі України з метою невиконання рішення суду.

Слід також зауважити, що обмеження громадянина у праві вільно пересуватись є одним з виняткових заходів, що може застосовуватись до боржників у порядку виконання судових рішень, й повинне відповідати розміру заборгованості.

Беручи до уваги наведене та ту обставину, що державним виконавцем не надані будь які об'єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього постановою УПФУ про стягнення штрафу, що матеріали подання не містять достатньо даних про ухилення боржника від сплати штрафу, в тому числі шляхом виїзду за кордон, державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження не виконані всі інші заходи примусового виконання рішення, що передбачені чинним законодавством, не наведено жодного доказу, що застосовувати до боржника в ході примусового виконання рішення всіх інших заходів примусового виконання вбачається неможливими, суд вважає, що викладені в поданні доводи ґрунтуються на припущенні, а тому подання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко