Номер провадження: 22-ц/785/2713/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про зобов'язання знести гараж за апеляційною скаргою Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про зобов'язання знести гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та стягнення судових витрат.

Позивач посилався на те, що розпорядженням № 727 від 13.04.2007 року скасовано розпорядження № 133 від 26.01.2007 року "Про надання гр. ОСОБА_3 дозволу на розміщення гаражу за адресою: АДРЕСА_1" та зобов"язано знести гараж за вказаною адресою.

Однак, ОСОБА_3 не виконав розпорядження від 13.04.2007 року та відмовляється у добровільному порядку знести самовільно встановлений гараж.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про зобов'язання знести гараж відмовлено.

В апеляційній скарзі Приморська районна адміністрація Одеської міської ради просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в повному обсязі.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності сторін, які повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, що підтверджується розписками про отримання ними судових повісток про виклик. Від ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 7 ст. 376 ЦК України встановлено, що суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов"язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил. У разі, якщо буде встановлено, що проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Розглядаючи позов про знесення самочинного будівництва або перебудову на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України, суд має встановити, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об"єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення самочинного будівництва.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 133 від 26.01.2007 року надано дозвіл ОСОБА_3 на влаштування металевого гаражу на прилеглій території до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 виконав розпорядження № 133 від 26.01.2007 року, встановив металевий розбірний гараж за вказаною адресою та користується ним.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації № 727 від 13.04.2007 року скасовано розпорядження Приморської рай адміністрації № 133 від 26.01.2007 року та зобов"язано ОСОБА_3 знести власними силами гараж по АДРЕСА_1.

Посилаючись на ч. 7 ст. 376 ЦК України Приморська адміністрація у травні 2014 року звернулася до суду з позовом про зобов"язання ОСОБА_3 знести гараж по АДРЕСА_1.

Предметом даного спору є металевий гараж, тимчасова споруда, а не самовільно побудований об"єкт нерухомості.

Конституцією України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов"язані з реалізацією певних суб"єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб"єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість в тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Оскільки розпорядження Приморської рай адміністрації № 133 від 26.01.2007 року виконано в повному обсязі ОСОБА_3, то Приморська районна адміністрація не мала законних підстав та повноважень для його скасування після виконання розпорядження іншим своїм розпорядженням № 727 від 13.04.2007 року.

При встановлених обставинах суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав необґрунтованості.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідачем не виконано розпорядження № 727 від 13.04.2007 року про знесення металевого гаража, тому, на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України, позов повинен бути задоволений, є безпідставними. Встановлено факт виконання розпорядження Приморської рай адміністрації № 133 від 26.01.2007 року про надання дозволу відповідачу на установку металевого гаража.

Посилання апеляційної скарги на те, що металевий гараж установлено з порушенням ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", яка передбачає будівництво /нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт/ об"єкта архітектури здійснюється відповідно до проектної документації, державних стандартів норм і правил забуди населених пунктів, що згідно положень ст. 28 цього Закону власники та користувачі об"єктів архітектури повинні отримувати у встановленому законом порядку дозвіл на виконання робіт, пов"язаних з реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об"єкта архітектури, не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Предметом даного позову є металевий гараж, встановлений ОСОБА_3 не самовільно, а на підставі розпорядження Приморської рай адміністрації № 133 від 26.01.2007 року відповідно до реконструкції району, згідно схеми узгодженої районним архітектором, як зазначено в тексті розпорядження. Крім того, металевий гараж не є результатом будівництва, нового будівництва, реконструкції чи реставрації.

Інших доводів неправильності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов"язковими підставами для скасування рішення суду.

Як вбачається з мотивувальної частин судового рішення в задоволенні позову відмовлено також і з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, приходить до висновку про виключення з мотивувальної частини рішення від 04 вересня 2014 року висновків суду про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, як зайво вказаних.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України дійсно сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки судом встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, то саме з цих підстав постановлено рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилання на відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку є зайвим та підлягає виключенню з мотивувальної частини судового рішення.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи взагалі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 309, ч. 1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відхилити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2014 року посилання на відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

В решті рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2014 року залишити без зміни.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Ю.І. Кравець

О.В. Оверіна