АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4571/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення дійсної вартості 1/3 частини квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, згідно якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнають, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить:

- 1/3 частина - ОСОБА_2 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2009 року;

- 2/3 частини - ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 04 червня 2010 року, за реєстром № 1770.

ОСОБА_2, відмовилася від права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з отриманням від співвласника ОСОБА_3 грошової компенсації вартості частки в сумі 130 000 грн.

ОСОБА_2, до підписання цієї мирової угоди, отримала від ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в розмірі 130 000,00 грн.

У зв'язку з отриманням ОСОБА_2, грошової компенсації за 1/3 частину квартири - за ОСОБА_3 визнається право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 27,6 кв.м., житлова площа 13,9 кв.м.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення дійсної вартості 1/3 частини квартири - закрито.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про зміну ухвали, не передаючи справу на новий розгляд, в частині оплати майна, а саме відшкодувати різницю згідно ринкової вартості 293 893,00 грн., відняти 130 000,00 грн., що становить 163 893,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи в грудні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення дійсної вартості 1/3 частини квартири.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником АДРЕСА_2. Вказана квартира є однокімнатною, а тому виділ 1/3 її частини є неможливим.

На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь дійсну вартість 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, визнавши за відповідачем право власності на 1/3 частину вказаної квартири.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була подана заява, відповідно до якої сторони повідомили суд що між ними укладена мирова угода.

Постановляючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заява сторін підлягає задоволенню, так як умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Натомість колегія суддів не може повною мірою погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. Закриваючи провадження у справі суд, за клопотанням сторін, може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі в якій одну із сторін, представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб»активні права та обов»язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами. А її умови можуть стосуватися лише прав та обов»язків сторін. Не може визнаватися судом мирова угода в якій не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані із спірними правовідносинами, або яка зачіпає права та інтереси інших осіб, або стосується інших правовідносин.

Затвердження мирової угоди, якою вирішуються питання переходу права власності, зумовлює необхідність у з'ясуванні чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої, чи не може бути при цьому порушено прав інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання (затвердження) такої угоди.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 зазначала, що при укладенні мирової угоди оцінка майна, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, не проводилась.

Враховуючи оскарження ухвали про визнання мирової угоди самим позивачем відсутні підстави вважати спір врегульованим та вирішеним.

Крім того, визнаючи право власності на 1/3 частину квартиру за відповідачем, судом не з'ясовано питання про те, чи не були вжиті на час постановлення оскаржуваної ухвали заходи заборони відчуження спірного нерухомого майна та чи було накладено на нього арешт.

Також колегія суддів враховує той факт, що судом першої інстанції визнана мирова угода укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що не ґрунтується на обставинах справи, оскільки відповідачем у справі є ОСОБА_3

Аналізуючи вказані норми, встановлені судом обставини та зміст оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про затвердження мирової угоди постановлена судом із порушенням норм процесуального права, підлягає до скасування, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: