Справа № 1321/3081/12 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/423/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Копняк С.М.,

за секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

18 жовтня 2012 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "Райффайзен Банк Аваль" звернулося із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованість по генеральному кредитному договору від 18.06.2008 року № 140 у загальній сумі 6548293,15 грн., з яких заборгованість по кредитному договору від 18.06.2008 року № 014/08-3/3775МК в розмірі 305358,67 грн., що складається з заборгованості по кредиту - 259978,00 грн., заборгованості по відсотках 40400,24 грн., пеня - 4980,43грн., а заборгованість по кредитному договору від 29.09.2011 року № 010/42-0-1/115 в розмірі 6242934,48 грн., з яких заборгованість за кредитом -5317465,32 грн., заборгованість по відсотках 551361,61 грн., пеня 374107,56 грн.

Свій позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" обґрунтовувало тим, що 18.06.2008 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ромас", Товариством з обмеженою відповідальністю "Чер-Буд", фізичною особою ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аро-пласт-плюс", укладено генеральний кредитний договір №140.

18.06.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/08-3/3775МК, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надано кредит в розмірі 520000 грн. строком до 17.06.2012 року. Поряд з тим, 29.09.2011 року між банком та ТОВ "Ромас" на виконання генерального кредитного договору, укладено кредитний договір № 010/42-0-1/115, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати ОСОБА_4, кредит в розмірі 5429308грн. строком до 13.06.2012 року.

29.09.2011 року на виконання умов кредитного договору від 18.06.2008р. банком надано ОСОБА_4 кредит в розмірі 520000 грн. шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок, що підтверджується меморіальним ордером від 20.06.2008 року № 8. Банком надано ТзОВ "Ромас" кредит в розмірі 5429308грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТзОВ "Ромас", що підтверджується меморіальним ордером від 29.09.2011 року №32.

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_4 за генеральним кредитним договором та кредитними договорами від 18.06.2008 року та 29.09.2011 року укладено договори поруки, 20.06.2008 року №140/6 між банком та ОСОБА_2, згідно з пунктом 1.2. якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях відповідачів, які виникають з умов генерального кредитного договору та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в повному обсязі цих зобов'язань.

18.06.2008 року укладено договір поруки №140/4 між банком та ОСОБА_4, згідно з пунктом 1.2 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях ТзОВ "Ромас", ТзОВ "Чер-Буд", ТзОВ "Аро-пласт-плюс", які виникають з умов генерального кредитного договору та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в повному обсязі цих зобов'язань.

Посилаючись на виконання банком умов договорів та порушенням відповідачами умов укладених договорів, просив стягнути зазначену суму.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2014 року позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 6242934 (шість мільйонів двісті сорок дві тисячі дев'ятсот тридцять чотири) грн. 48 коп. суми боргу за кредитним договором №010/42-0-1/115 від 29.09.2011р., з яких: 341952,65грн. - пеня за несплату кредитних коштів; 32154,91грн. - пеня за несплату відсотків; 374107,56грн. - загальна сума пені; 5317465,32грн. - заборгованість за кредитом; 551361,61грн. - заборгованість по відсотках, а також кредитним договором №014/08-3/3775/МК від 18.06.2008р. в сумі 305358 (триста п'ять тисяч триста п'ятдесят вісім) грн.. 67 коп., з яких: 2952,56грн. - пеня за несплату кредитних коштів; 2027,87грн. - пеня за несплату відсотків; 4980,43грн. - загальна сума пені; 259978грн. - заборгованість за кредитом; 40400,24грн. - заборгованість по відсотках. Також вирішено питання стягнення судових витрат а саме стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 3219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішенням суду з нього стягнуті кошти понад заборгованість, що виникла у нього перед банком. Рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт та позивач в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про час та дату розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 212-213), відповідач ОСОБА_4 за зазначеною в матеріалах справи адресою повідомлявся судом апеляційної інстанції про дату та час судового розгляду справи, однак, не отримав поштову кореспонденцію і така від нього повернулася з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 211), а тому, ураховуючи те, що клопотання про відкладення розгляду справи сторони не подали, а іншої адреси ОСОБА_4 для надіслання йому поштової кореспонденції ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надав, апеляційний суд вважає за можливе відповідно до ст.305 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Суд першої інстанції правильно дослідив фактичні обставини справи та надавши їм правильну оцінку, дійшов переконання про задоволення позову. Фактичні обставини справи, ніким із сторін спору не заперечуються. Наявність та сума заборгованості відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не спростовується. Фактично доводи апеляції зводяться до того, що суд першої інстанції, вказавши у рішенні суму, яка підлягає стягненню, після цифр та слів "341952,65грн. - пеня за несплату кредитних коштів; 32154,91грн. - пеня за несплату відсотків;" ще зазначив, що "374107,56грн. - загальна сума пені", а також після цифр та слів "2952,56 грн. - пеня за несплату кредитних коштів; 2027,87грн. - пеня за несплату відсотків" ще зазначив, що "4980,43грн. - загальна сума пені" - допустив стягнення сум, понад заборгованість апелянта, що виникла перед банком.

Проте, ці доводи не відповідають арифметичним обрахункам та є надуманими з огляду на наступне. Як слідує із мотивувальної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції, з відповідачів стягнуто солідарно дві суми грошових коштів - заборгованості за кредитами: заборгованість за кредитним договором №010/42-0-1/115 від 29.09.2011р. - загалом 6242934,48 грн. та за кредитним договором №014/08-3/3775/МК від 18.06.2008р. - загалом 305358 грн. 67 коп.

Розмір та склад, цих сум апелянтом не оскаржується та не заперечувався у суді першої інстанції. У рішенні Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2014 року зазначені вище суми вказано, у відповідності до позовної заяви (а.с. 2-6) та розрахунків наданих позивачем (а. с. 30-34), з чого складаються ці дві суми заборгованості.

Щодо заборгованості за кредитним договором №010/42-0-1/115 від 29.09.2011р., то вона складається з : 5317465,32 грн. - заборгованості за кредитом, 341952,65грн. - пені за несплату кредитних коштів, 32154,91грн. - пені за несплату відсотків, 551361,61грн. - заборгованості по відсотках. При математичному обчисленні шляхом додавання цих доданків отримуємо суму 6242934,49 грн. Суд, загалом за цим договором, стягнув 6242934,48 грн. Різниця складає 0,01 грн. проте, сума присуджена судом до стягнення відповідає заявленим позовним вимогам (а. с. 5).

Щодо заборгованості за кредитним договором №014/08-3/3775/МК від 18.06.2008р., то вона складається з: 259978 грн. - заборгованості за кредитом, 2952,56 грн. - пені за несплату кредитних коштів, 2027,87 грн. - пені за несплату відсотків, 40400,24 грн. - заборгованості по відсотках. При математичному обчисленні цих доданків отримуємо суму 305358,67 грн., яку суд, загалом за цим договором, і стягнув.

Як встановлено з проведених вище розрахунків, зазначені у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду першої інстанції слова та цифри "374107,56грн. - загальна сума пені" та "4980,43грн. - загальна сума пені" - не були включені в результати обчислення, а саме не були доданками щодо стягнених сум 6242934,48 грн. та 305358,67 грн. - відповідно. Наведення судом першої інстанції інформації про загальну суму пені (за відсутності арифметичних помилок) не становить порушення норм матеріального чи процесуального права, відповідає установленим фактичним обставинам та відповідає вимогам позивача заявленим ним у позові.

Ураховуючи те, що в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, суд не перевіряє його в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

За наведених вище обставин, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам у справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні й апеляційну скаргу на оскаржуване рішення належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Копняк С.М.