АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/509/15 Головуючий 1 інст. - Посохов І.С.
Справа № 428/717/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом у якому, з урахуванням уточнень, просили визнати дії Сєвєродонецької міської ради щодо відмови їм у приватизації кімнати АДРЕСА_2 незаконними; визнати за ними право на приватизацію вказаної кімнати та забов`язати Сєвєродонецьку міську раду видати позивачам дозвіл на її приватизацію.

В своїх запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 листопада 2014 року позовну заяву залишено без задоволення у зв'язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з апеляційною скаргою, у якій просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі зазначають, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а також таким, що ухвалене з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи та неправильним застосуванням чинного законодавства.

Вважають, що незаконність дій відповідача полягають у відмові їм у приватизації на тій підставі, що позивачі вже раніше приймали участь у приватизації частини квартири АДРЕСА_1 у 1993 році. Питання щодо наявності у власності ОСОБА_2 54/200 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 на засіданні комісії по забезпеченню реалізації житлових прав мешканців гуртожитку м. Сєвєродонецька не розглядався та не вивчався.

Суд вирішив, що позивачі вже мають своє житло, при цьому не роз'яснивши, що він мав на увазі, частину квартири АДРЕСА_1 чи 54/200 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 у м. Лисичанськ.

Якщо брати до уваги квартиру АДРЕСА_1, то вважає, що потрібно керуватися рішенням Конституційного Суду України від 10.06.2010 року №15-рп/2010, де зазначено, що у разі, якщо площа займаної квартири (будинку) менша санітарної норми, то громадянин України має право використати залишок житлового чеку для приватизації іншої квартири (будинку) державного житлового фонду, наймачем якої він являється.

Виходячи з цього стверджують, що оскільки вони використали житлові чеки не повністю, а частково, то вони мають право на їх повне використання з доплатою.

Якщо мова йшла про 54/200 частин будинку по АДРЕСА_3, то їм не зрозуміло, яке відношення до цієї власності має ОСОБА_3 Суд щодо цього роз'яснень не надав, відповідачі не вказали, яку площу житлового будинку займає 54/200 частин. Вважають, що у цьому разі також потрібно керуватися вищевказаним рішенням Конституційного Суду України.

Звертає увагу на те, що суд повинен застосовувати ті норми права, які не обмежують прав людини.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з"явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом достовірно встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на день звернення до комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків - 09.12.2013 року, з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку, а також на день розгляду даної справи судом, мали власне житло і на цій підставі отримали відмову у наданні дозволу на приватизації кімнати у гуртожитку, оскільки наявність у них власного житла виключає їх зі складу суб'єктів, на яких поширюється дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", бо його дія розповсюджується на громадян, які не мають власного житла.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі у справі мають на праві власності частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 1 ЗУ "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" дія цього закону розповсюджується на осіб, які не мають власного житла.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачі мають власне житло і на них не поширюється дія закону, який визначає суб'єктний склад осіб, які можуть претендувати на приватизацію кімнат у гуртожитку.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Будь яких доказів, які б спростували висновки суду - позивачі суду не надали.

Посилання позивачв на те, що вони не в повному обсязі використали приватизаційні чеки і мають право ще на частку в приватизації державного фонду, є помилковим, оскільки спеціальною нормою, а саме ЗУ " Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" таке право не передбачено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, ст. 314, 315, 317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -