Номер провадження: 22-ц/785/920/15
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Ленінський-29" на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу "Ленінський-29" про відшкодування збитків,

встановила:

Позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Ленінський-29" про відшкодування збитків за вартість проведеного ремонту покрівлі будинку у розмірі 4700 грн. та ремонту каналізації у розмірі 240 грн., та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 2001 року проживає за адресою: АДРЕСА_1. З 2009 року неодноразово зверталась до ЖБК "Ленінський-29" з проханням відремонтувати дах будинку, який довгий час перебував у непридатному стані. У травні 2011 року ОСОБА_2 зверталась до Малиновської районної адміністрації зі зверненням стосовно ремонту даху та 05.05.2011 році отримала відповідь на звернення, в якому значилось, що питання стосовно покрівлі будинку буде розглянуто на загальних зборах ЖБК "Ленінський-29", але загальні збори з приводу поставленого питання не відбулись.

В лютому 2011 року ОСОБА_2 звернулась до депутата ОСОБА_3 з проханням допомогти мешканцям будинку відремонтувати кровлю домівки. У червні 2011 року на загальних зборах, у присутності депутата ОСОБА_3 було вирішено збирати гроші на ремонт даху, але гроші ЖБК "Ленінський-29" збирати не став. Після неодноразових звернень до ЖБК "Ленінський-29", ОСОБА_2, у жовтні 2011 року, придбала матеріали для ремонту даху на суму 4700 грн., та депутат ОСОБА_3 надав робочих для ремонту покрівлі. Після ремонту всі документи, які підтверджують суму та об'єм роботи по ремонту даху, ОСОБА_2 були надані до ЖБК "Ленінський-29" з проханням зачислити ці кошти у рахунок утримання будинку, але прохання не було розглянуто.

Згідно розділу V п. 30 п. п. 4 Постанови "Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу", член житлово-будівельного кооперативу має право стягнути з кооперативу вартість проведеного ремонту або зарахувати її в рахунок внесків на експлуатацію і ремонт будинку у випадках, коли ремонт займаного приміщення викликаний невідкладною необхідністю, а кооператив не виконав обов'язків по ремонту.

Ухвалою від 08.07.2014 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про залишення без розгляду частини позовних вимог, а саме: зобов'язання ЖБК "Ленінський-29" зарахувати кошти витрачені на ремонт даху, каналізації у підвалі в рахунок внесків на експлуатацію та ремонт будинку. В іншій частині позовних вимог продовжено слухання справи.

На підставі вищевикладеного позивачка остаточно просила суд стягнути з ЖБК "Ленінський-29" вартість проведеного ремонту покрівлі будинку у розмірі 4700 грн. та ремонту каналізації у розмірі 240 грн. на її користь.

Справа розглянута у відсутності сторін.

Заочним рішенням суду було стягнути з житлово-будівельного кооперативу "Ленінський-29" на користь позивача вартість проведеного ремонту покрівлі будинку у розмірі 4700,00 грн. (чотири тисячі сімсот гривень), вартість ремонту каналізації у розмірі 240,00 грн. (двісті сорок гривень 00 копійок) та вартість судових витрат у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Ухвалою суду від 05.11.2014р. заява про перегляд заочного рішення була залишена без задоволення.

На вказане вище заочне рішення представником відповідача подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування цього рішення та винесення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Позивачка з 2001 року проживає за адресою: АДРЕСА_1. З 2009 року неодноразово зверталась до ЖБК "Ленінський-29" з проханням відремонтувати дах будинку, який довгий час перебував у непридатному стані. У травні 2011 року ОСОБА_2 зверталась до Малиновської районної адміністрації із заявою стосовно ремонту даху та 05.05.2011 році отримала відповідь на звернення, в якому значилось, що питання стосовно покрівлі будинку буде розглянуто на загальних зборах ЖБК "Ленінський-29", але загальні збори з приводу поставленого питання не відбулись.

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до депутата ОСОБА_3 з проханням допомогти мешканцям будинку відремонтувати кровлю домівки. У червні 2011 року на загальних зборах у присутності депутата ОСОБА_3 було вирішено збирати гроші на ремонт даху, але гроші ЖБК "Ленінський-29" збирати не став. Після неодноразових звернень до ЖБК "Ленінський-29", ОСОБА_2, у жовтні 2011 року, придбала матеріали для ремонту даху на суму 4700 грн., та депутат ОСОБА_3 надав робочих для ремонту покрівлі. Після ремонту всі документи, які підтверджують суму та об'єм роботи по ремонту даху, ОСОБА_2 були надані до ЖБК "Ленінський-29" з проханням зачислити ці кошти у рахунок утримання будинку, але прохання не було розглянуто.

Згідно розділу V п. 30 п.п. 4 Постанови "Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу", член житлово-будівельного кооперативу має право стягнути з кооперативу вартість проведеного ремонту або зарахувати її в рахунок внесків на експлуатацію і ремонт будинку у випадках, коли ремонт займаного приміщення викликаний невідкладною необхідністю, а кооператив не виконав обов'язків по ремонту.

Згідно розділу III п. 17 п.п. 7 Постанови "Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу", житлово-будівельний кооператив зобов'язаний провадити внутріквартирний поточний ремонт або сплачувати вартість ремонту, якщо необхідність у його проведенні викликана пошкодженням частин будинку, інженерного обладнання або зв'язана з капітальним ремонтом будинку чи його конструктивних частин.

Згідно розділу III п. 17 п.п. 20 Постанови "Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу" житлово-будівельний кооператив відповідає по своїх зобов'язаннях усім належним йому майном, на яке згідно з законом може бути звернене стягнення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 2. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом.

Зі змісту ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", вбачається, що споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 2 ст. 24 цього Закону балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; та забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зі змісту ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд правильно вважав що заперечення на позовну заяву про відшкодування збитків є безпідставними, так як позивач надав до суду копії накладних, які підтверджують сплату позивачкою коштів на ремонт даху та каналізації (а.с. 13-14).

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов правильного висновку, що позовні вимоги первісного позивача підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Ленінський-29 відхилити, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков