Справа № 361/1804/13 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/527/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» звернулося до суду із позовом, який мотивувало наступним:

10 травня 2007 року між КП «Броваритепловодоенергія» та приватним нотаріусом ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з теплопостачання, згідно умов якого позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву води в нежитлові приміщення відповідача, що зазначені в додатку №1 до договору, а саме: нотаріальна контора в житловому будинку площею 42,6 кв.м АДРЕСА_1 та приміщення офісу в житловому будинку площею 43,6 кв.м АДРЕСА_2. Обсяг спожитої послуги з централізованого опалення визначається згідно розміру займаної площі, а обсяг послуги по підігріву води визначається згідно показників лічильника. Посилався, що за період з 01 березня 2011 року по 15 квітня 2012 року вартість наданих послуг склала 15 299 грн. 21 коп., проте відповідачем сплачено лише 681 грн. 35 коп. Зважаючи на наведене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Броваритепловодоенергія» заборгованість по оплаті за послуги з теплопостачання в розмірі 14 617 грн. 86 коп. та судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що підстави для задоволення позову відсутні. Зазначає, що напротязі спірного періоду він не користувався послугами КП «Броваритепловодоенергія», ізолювавши труби централізованого опалення та встановивши електричні конвектори, які здійснювали обігрів приміщення. 27 липня 2010 року через неналежне виконання умов договору він звертався до КП "Броваритепловодоенергія" із заявою про розірвання договору від 10 травня 2007 року № 223 та відключення квартир від мережі централізованого опалення, однак листом від 06 серпня 2010 року йому було відмовлено у відключенні. У зв'язку з цим вважає, що договір розірваний з липня 2010 року, і з цього часу договірні відносини між сторонами припинилися. Крім того, посилається на те, що позивач невірно нараховує йому оплату за послуги з опалення, так як нотаріус не є суб'єктом господарювання у розумінні чинних норм законодавства України. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як було встановлено судом першої інстанції, система опалення та підігріву води в будинку АДРЕСА_1 є централізованою. 10.05.2007 року між сторонами було укладено договір № 223 про надання послуг з теплопостачання, відповідно до умов п. 1.1 якого позивач бере на себе зобов'язання постачати відповідачу теплову енергію, а той зобов'язується проводити розрахунки за послуги з теплопостачання за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

У п. п. 24, 25 зазначених вище Правил передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

Згідно із п. п. 2.1-2.7 зазначеного порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) його власник повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії по розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія) із письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, у якій зазначає причини відключення. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких йому слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Як було встановлено в ході розгляду справи, спірні приміщення не були відключені від централізованого теплопостачання за наведеною вище процедурою. Самовільне ж від'єднання ОСОБА_2 приладів опалення від мережі централізованого опалення не може бути підставою звільнення відповідача від оплати наданих послуг чи зменшення її розміру. За таких умов посилання відповідача на те, що він не має сплачувати за теплопостачання належних йому приміщень у зв'язку з відключенням від мережі, не ґрунтується на положеннях закону.

В ході розгляду було встановлено, що плату за послуги відповідач вносив лише частково, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість за період з 01 березня 2011 року по 15 квітня 2012 року в розмірі 14617 грн. 86 коп., яка й була стягнута на користь позивача. При цьому колегія суддів критично відноситься до посилань відповідача на те, що плата за послуги з теплопостачання йому як приватному нотаріусу має нараховуватися за тарифами, встановленими для населення, оскільки оплата житлово-комунальних послуг за тарифами для населення здійснюється громадянами, які використовують житло виключно для проживання, і не розповсюджується на громадян, які використовують житло в інший спосіб.

Відповідно до правового висновку, зробленого Верховним Судом України від 26 вересня 2012 року у справах № 6-43 цс 12 та № 6-72 цс 12, предметом яких були спори за позовами приватних нотаріусів про визнання за ними права на оплату послуг з теплопостачання в нотаріальних конторах за тарифами для фізичних осіб, тарифи для оплати послуг з теплопостачання для населення застосовуються лише для оплати фізичними особами послуг з теплопостачання в приміщеннях, які використовуються ними для проживання. Послуги ж з теплопостачання в приміщеннях, які використовуються приватними нотаріусами для зайняття нотаріальною діяльністю, за такими тарифами оплачуватися не можуть. Врахувавши вимоги закону та правовий висновок ВСУ, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого рішення щодо того, що послуги з теплопостачання належних відповідачу приміщень нотаріальної контори та офісу не можуть обраховуватися за тарифами для населення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді