Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2177/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 26" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, процентів, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ"Енергобанк".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 жовтня 2013 року між ним та ПАТ "Енергобанк" в особі відділення № 1 ПАТ "Енергобанк" був укладений договір №094623 про строковий банківський вклад з виплатою 17 % річних в кінці строку, за умовами якого він передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 60 280,00 грн. на умовах договору.

У п.1.3 договору зазначено, що нарахування процентів на рахунок НОМЕР_1 проводяться по закінченню строку вкладу. Договір був укладений на строк 92 дня з " 10" жовтня 2013р. по " 10" січня 2014р.

Після спливу строку договору він неодноразово звертався до банку з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але отримав відмову у зв'язку з начебто новою пролонгацією договору до жовтня 2014 року, а потім - у зв'язку відсутністю грошей.

На день подачі позовної заяви відповідач продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 60 280,00 грн.

Вважає, що до такого користування мають застосовуватися положення депозитного договору, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму депозиту. Сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування депозитом, за період його дії складає - 2 582,95 гривен грн., а починаючи із 11.01.14 року і до дня подачі позову (10.12.2014 року) становить - 9 749,78 грн.

Крім того, вважає, що банк зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 12 132,50 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 720,55 грн.

Також ним було сплачено суму гонорару адвокату 6 000,00 грн., яка також підлягають стягненню з відповідача.

За весь час невиконання банком зобов'язань йому були завдані моральні страждання. Відмова в поверненні вкладу порушила його плани в частині розпорядження власними грошовими коштами. Крім того, йому на момент розміщення даного вкладу виповнилося 76 років, він є пенсіонером, неправомірні дії банку здійснили негативний вплив на його психологічний стан. Моральну шкоду оцінює в 5 000 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з ПАТ "Енергобанк" на його користь заборгованість по сумі вкладу в розмірі 60 280,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування депозитом у сумі 12 332,73 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 12 132,50 грн., суму трьох відсотків річних в розмірі 1 720,55 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.. та відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Енергобанк" на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку №094623 від 10.10.2013 року по сумі вкладу в розмірі 60280 грн., по відсотках за користування депозитом в розмірі 12332,73 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 12132,50 грн., три відсотка річних від простроченої суми в розмірі 1720,55 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 487,20 грн., а всього - 86952,98 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ "Енергобанк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

За змістом частин 1,4 статті 169, статті 305 ЦПК Україниапеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Повторна неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

В судові засідання апеляційного суду, призначені на 28 квітня 2015 року, 25 травня 2015р., відповідач ПАТ "Енергобанк", отримавши судові повістки відповідно 27.03.2015року та 12.05.2015р., не з'явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надав, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК Українисправу розглянуто у його відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Енергобанк" в особі відділенні №1 в м. Слов'янськ був укладений договір №094623 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку.

За вказаним договором ОСОБА_3 вніс, а ПАТ "Енергобанк" прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 60280 грн., зі строком розміщення вкладу 92 дня (з 10.10.2013 року по 10.01.2014 року) та сплатою 17% річних. Для обліку нарахованих відсотків банк відкриває вкладнику рахунок НОМЕР_1 (а.с.6-7).

Факт внесення ОСОБА_3 коштів в сумі 60280 грн. на депозитний рахунок НОМЕР_1 підтверджується: заявою на переказ готівки №11 від 10.10.2013 року та квитанцією №11 від 10.10.2013 року (а.с.8-9).

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК Україниза договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК Українидоговір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Виходячи зі змісту ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516(далі - Положення), п. 8 гл. 2 розділу III Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089(далі - Інструкція), яка була чинною на момент укладення договору банківського вкладу - 24 січня 2005 року, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, на які посилався в судовому засіданні представник банку, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Разом із тим згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК Українинедійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Підстав вважати договір, укладений 10.10.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Енергобанк" в особі відділенні №1 в м.Слов'янськ, недійсним у суду не було, оскільки відповідачем таких вимог у порядку ст.215 ЦК України не заявлено та будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позову не надано.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на ті обставини, що:

- договір про строковий банківський вклад він вперше побачив в судовому засіданні;

- він не має юридичної освіти;

- суд у порушення вимог ст.10 ЦПК України не роз'яснив йому право заявити клопотання про призначення експертизи щодо встановлення справжності чи підробки спірних документів та не попередив про наслідки не вчинення зазначеної дії.

По-перше, як вбачається з матеріалів справи (а.с.112-115), копія позовної заяви з додатками (копія договору №№094623 від 10.102013 року; копія заявки на переказ коштів №11 від 10.102013 року; копія квитанції №11 від 10.102013 року) надсилалась на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією, що спростовує твердження відповідача про те, що він не мав можливості до судового засідання ознайомиться з вказаними документами.

По-друге, журнал судового засідання від 26.01.2015 року (а.с.31-32), на який відповідачем не подано зауважень щодо неповноти або неправильності запису, свідчить про те, що відповідачу роз'яснювались права та обов'язки сторін, які беруть участь в справі, у тому числі право заявляти клопотання щодо проведення експертиз та обов'язки надавати докази для підтвердження своїх вимог та заперечень.

За положеннями ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Заявивши в апеляційній скарзі клопотання про призначення комплексної експертизи договору №№094623 від 10.102013 року; заявки на переказ коштів №11 від 10.102013 року; квитанції №11 від 10.102013 року та зобов'язуючись надати в судовому засіданні зразки: відбитків печатки, штампів, підпису начальника відділення ОСОБА_4, відповідач в порушення вимог ч.3 ст.27 ЦПК України двічі (28.04.2015 року та 26.05.2015 року) не з'явився в судові засідання апеляційного суду, будучі належно повідомленим про час та місце розгляду справи та не повідомивши суд про причини своєї неявки (а.с.59,70).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав відповідно до ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: