АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/901/15 Головуючий в І інстанції: Єйбог І.М.
Категорія: 27 Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 14 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Фурман Т.Г.
Чиркової К.Г.
при секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2014 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між позивачем та ОСОБА_5 07.02.2007 року укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 9588 доларів США строком до 08.02.2012 року, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

ОСОБА_5 зобов'язався погасити кредит частинами, сплачуючи щомісячно заборгованість за кредитом, відсотками та комісією у визначеному договором розмірі. Посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань, позивач просив суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 1470,50 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 1221,96 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 87,08 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 161,46 доларів США та понесені судові витрати.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо недоведеності банком факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором не відповідають обставинам справи та суперечать нормам ЦК України, що регулює спірні правовідносини.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач доводи скарги не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що банком не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості у відповідача за спірним кредитним договором.

Однак, до такого висновку суд прийшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, судом встановлено, що 07 лютого 2007 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит в розмірі 9588 доларів США зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у визначеному угодою розмірі строком до 08 лютого 2012 року.

ОСОБА_5 зобов'язався щомісячно повертати кредит та сплачувати відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 227,51 доларів США, що складається крім наведених вище виплат, із винагороди та комісії (а.с. 8).

Свої зобов'язання щодо повернення кредиту частинами та сплати процентів за користування кредитом і інших передбачених договором платежів відповідач належним чином не виконував, останній платіж ним здійснено 11 жовтня 2011 року в сумі 110,22 доларів США.

Відповідно до наданих позивачем відомостей, які відповідачем не спростовані, станом на 08 лютого 2012 року (день остаточного розрахунку за договором) заборгованість ОСОБА_5 перед позичальником за укладеним з ним кредитним договором становила: 3133,44 доларів США - за тілом кредиту; 564,64 доларів США - зі сплати процентів за користування кредитними коштами; 174,46 доларів США - зі сплати комісії.

За порушення зобов'язань банк нарахував пеню у розмірі 432,46 доларів США (а.с. 4-6).

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем на зазначений період становив 4305 доларів США, а не 4163,18 доларів США, як встановлено судом.

В лютому 2012 року ОСОБА_5 передав позивачеві належний йому та придбаний за кредитні кошти автомобіль для реалізації з метою погашення заборгованості за кредитним договором.

13 червня 2012 року транспортний засіб реалізовано банком за 3328,12 доларів США, які були розподілені по рахунках відповідача слідуючим чином: 1911,48 доларів США на погашення кредиту; 827,64 доларів США - на погашення боргу зі сплати процентів; 174,46 доларів США - на сплату комісії; 827,64 доларів США - на погашення заборгованості зі сплати процентів та 414,54 доларів США - пені. Всього перераховано на погашення боргу - 3328,12 доларів США.

Таким чином, непогашеним залишилось тіло кредиту на суму 1221,96 доларів США (а.с. 78-87, 105-107).

Отже, сума, одержана від реалізації транспортного засобу, на який сторони вказують, як на предмет застави, не покрила вимоги банку щодо виконання кредитних зобов'язань, а тому позивач правомірно заявив вимогу про стягнення з ОСОБА_5 кредитної заборгованості в розмірі 1221,96 доларів США.

Обґрунтованим колегія суддів вважає також вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки за порушення договірних зобов'язань, враховуючи, що передбачені ст. 617 ЦК України підстави для звільнення ОСОБА_5 від відповідальності за порушення зобов'язань, відсутні, а згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань.

Умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання щодо сплати, встановлених для нього платежів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

При визначенні розміру неустойки, що підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів вважає за необхідне, зважаючи на заяву відповідача в суді першої інстанції, застосувати позовну давність, яка відповідно до положень ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки встановлена в один рік.

Верховний Суд України в постанові від 29 жовтня 2014 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-169 цс 14 з підстав, передбачених пунктами 1,2 частини 1 статті 355 ЦПК України, зробив висновок щодо застосування норм ст.ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, який повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні цих норм права і полягає в тому, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Перебіг позовної давності за основною вимогою в спірних правовідносинах щодо щомісячних зобов'язань був перерваний в лютому 2012 року вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, який існував на визначений договором день повернення всієї суми кредитного боргу, а тому, звернувшись до суду з вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту в червні 2014 року, позивачем дотриманий строк позовної давності за основним зобов'язанням (спливає 12.02.2015 року), а нарахована ним неустойка підлягає стягненню в межах останніх 12 місяців перед зверненням до суду, тобто за період з 10 червня 2013 року по 10 червня 2014 року і становить відповідно до розрахунків банку 85,07 доларів США.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними зобов'язаннями в сумі 1306,07 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1221 доларів США та неустойки в сумі 85,07 доларів США.

Проценти за користування грошовими коштами в сумі 87,09 доларів США нараховані позивачем поза межами строку дії договору, тому стягненню з відповідача не підлягають.

При визначенні валюти виконання грошового зобов'язання у спірних правовідносинах, колегія суддів керується положеннями ст. 533 ЦК України та роз'ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в постанові від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за якими, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини першої статті 533 ЦК.

Враховуючи, що правомірність надання ОСОБА_5 кредиту в іноземній валюті не оспорена, а грошовий еквівалент гривні до іноземної валюти, що підлягає сплаті у гривнях за законом та відповідно до умов укладеного сторонами договору, в тому числі і щодо неустойки, визначається за офіційним курсом на день платежу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про стягнення витребуваних позивачем грошових коштів саме в доларах США (іноземній валюті).

Враховуючи наведені вище обставини та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

В зв'язку з цим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, розмір яких пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 325 грн. 20 коп. (1306,07 : 1470,50; 365,40 : 325,20), (а.с. 17, 130).

На підставі викладеного, ст.ст. 258, 264, 266, 533, 549, 550, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» частково задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1306,07 доларів США та судові витрати в розмірі 325 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: