АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2690/14-ц 22-ц/774/64/К/15
Справа № 210/2690/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/64/К/15 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія -27 ( ІІІ ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"- Книгницької Лілії Анатоліївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (надалі - ПАТ "Ощадбанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат , посилаючись на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_3, як боржником, та відповідачем ОСОБА_4, як поручителем, зобов'язань за укладеним кредитним договором від 07.03.2008 року.

Так заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 29.03.2011 року стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №55 від 07.03.2008 р у сумі 63692 грн. та судовий збір по справі. Рішення набрало законної сили 20.05.2011 року.

Враховуючи те що нарахування відсотків припинилось лише з набранням законної сили, то залишок заборгованості за нарахованими, але не сплаченими відсотками за період з 01.03.2011р. по 13.03.2011р. становить в розмірі 1 934,58 грн.

Уточнивши в подальшому позовні вимоги у вересні 2014 року, просив суд стягнути солідарно з відповідачів 36 680,90 грн. заборгованості за кредитним договором №55 від 07.03.2008р. з яких:

- 1 934,58 грн.- залишок заборгованості за нарахованими, але не сплаченими відсотками за період з 01.03.2011р. по 13.03.2011р.;

- 14 275,11 грн.-пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 28.05.2011 року по 29.05.2014р.;

- 7 303,13 грн.- пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 28.05.2011 року по 29.05.2014р.;

- 3 336,47 грн.- сума 3% річних за несплату основного кредиту за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р.

- 1 708,77 грн.- сума 3% річних за несплату відсотків за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р.;

- 5 357,51 грн.- сума втрат від інфляції за несплату основного кредиту за період з 01.03.2012р. по 31.08.2014р.

- -2 765,33 грн.- сума втрат від інфляції за несплату відсотків за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2014 року, описку у якому виправлено ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 жовтня 2014 року , позов ПАТ "Ощадбанк" задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4на користь ПАТ "Ощадбанк" заборгованість за кредитним договором №55 від 07.0.32008 року у загальному розмірі 22 288 грн., яка складається з залишку заборгованості за нарахованими, але не сплаченими відсотками за період з 01.03.2011р. по 13.03.2011р. -1 934,58 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 28.05.2011 року по 29.05.2014р. - 4 754 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 28.05.2011 року по 29.05.2014р.-2 432,16 грн., суми 3% річних за несплату основного кредиту за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р.- 3 336,47 грн., суми 3% річних за несплату відсотків за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р.- 1 708,77 грн., суми втрат від інфляції за несплату основного кредиту за період з 01.03.2012р. по 31.08.2014р - 5 357,51 грн., суми втрат від інфляції за несплату відсотків за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р. -2 765,33 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Ощадбанк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Ощадбанк" ставить питання про скасування рішення суду в частині часткового задоволення вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за період з 28.05.2011р. по 29.05.2014 р. у розмірі 4 754,00 грн. та 2432,16 грн. відповідно та судового збору у розмірі 243,60 грн. та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального закону та неповне з`ясування обставин справи.

Зокрема, судом при розгляді справи було безпідставно та незаконно застосовано строк позовної давності в один рік для стягнення нарахованої пені, оскільки п.7.7 кредитного договору сторони домовились про збільшення строку позовної давності для всіх грошових зобов'язань позичальника в тому числі для стягнення пені до трьох років, що в свою чергу не суперечить нормам діючого законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано в суді апеляційної інстанції, що 07 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є ПАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 55, за яким ОСОБА_3 було надано кредит в розмірі 65 340 гривень на строк по 06 березня 2015 року зі сплатою за користування кредитом щомісячно 15% річних.

За умовами кредитного договору, відповідач зобов'язався своєчасно повертати банку, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, заборгованість за кредитом кожного місяця у розмірі визначеному п. 3.3.4. Договору, а також виплачувати банку проценти за користуванням кредитом.

Відповідно до п. 3.3.6. договору при порушенні зобов'язання по поверненню кредиту та погашенню процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний на вимогу Банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійної винагороди та/або пені.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором укладено договір поруки від 06.03.2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_4

Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, банк має право пред'явити вимоги безпосередньо до поручителя, які він зобов'язаний виконати шляхом сплати суми заборгованості.

ОСОБА_3 свої зобов'язання виконував не належним чином, у зв'язку з чим станом на 08.12.2010 року розмір заборгованості за кредитним договором №55 від 07.03.2008 року склав 63 692,66 грн.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи вимоги банку про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за період з 28.05.2011р. по 29.05.2014 р. у розмірі 4 754,00 грн. та 2432,16 грн. відповідно та судового збору у справі, суд першої інстанції застосовував строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення пені та виходив з того, що відповідачі належним чином не виконали умови кредитного договору чим допустили накопичення заборгованості.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до статті 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті, а саме суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги під час розгляду справи, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов'язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, неправильно застосовані норми матеріального права, а саме нарахування пені після набрання законної сили рішення суду, про розірвання договору та дострокове стягнення сум заборгованості за кредитом. Зазначені порушення є обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, відповідачі зобов'язані виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Як встановлено матеріалами справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 29.03.2011 року з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором №55 від 07.03.2008 р. у сумі 63692 грн., розірвано кредитний договір та вирішено питання, щодо судового збору по справі. Рішення набрало законної сили 20.05.2011 року.

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже нарахування та стягнення штрафних санкцій (пеня, штраф), які обчислюються у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен ден прострочення виконання, є незаконним та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин вважати обґрунтованими висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги щодо задоволення вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту немає підстав.

При цьому колегія суддів, зазначає, що вимоги банку та рішення суду в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку сум, які нараховувались на стягнуті суми за рішенням суду від 29.03.2011 року, у вигляді 3% річних та сум витрат від інфляції ґрунтуються на законі.

Згідно п.17 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012р., наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 29.03.2011 року набрало законної сили 20.05.2011 року, проте на сьогоднішній час є невиконаним, про що свідчать, надані суду апеляційної інстанції представником позивача постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, без виконання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 22 288 грн., оскільки визначена судом сума, включає в себе пеню, нараховану за несвоєчасну сплату кредиту, що не грунтується на законі з ухваленням нового рішення про стягнення з боржника ОСОБА_3 і поручителя ОСОБА_4 сум у вигляді 3% річних за несплату основного кредиту за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р.у сумі - 3 336,47 грн., за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р.у сумі 1 708,77 грн., та суми втрат від інфляції за несплату основного кредиту за період з 01.03.2012р. по 31.08.2014р - 5 357,51 грн., за період з 17.02.2012р. по 08.09.2014р. -2 765,33 грн., що відповідатиме вимогам закону.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів і сум які складаються з залишку заборгованості за нарахованими, але не сплаченими відсотками за період з 01.03.2011р. по 13.03.2011р. у розмірі -1 934,58 грн., оскільки вона є залишком заборгованості, яка не увійшла до сум які були стягнуті за рішенням суду від 29.03.2011 року.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права з ухваленням нового рішення, відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України, про часткове задоволення позову, яким стягнути з солідарно з ОСОБА_3, та ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за несплату кредиту за кредитним договором №55 від 07.03.2008р., а саме 3% річних у загальній сумі - 5 045,24 грн., суми втрат від інфляції у загальній сумі - 8122,84 грн. та заборгованість за нарахованим але несплаченим відсоткам за період з 01.03.2011 по 13.03.2011рр. у сумі - 1934,58 грн.

Заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги, з приводу не вірного визначення судом суми стягуваного судового збору з відповідачів на користь Банку.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Розглядаючи справу та стягуючи солідарно з відповідачів судових витрат по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., суд першої інстанції не звернув увагу на роз'яснення постанови № 10 Пленуму ВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року, в п. 35 якої зазначено, що при майновому позові до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми витрат законом не передбачено. Крім того, не звернув уваги на те, що Банком за розгляд справи у супі першої інстанції було сплачено 366,81 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи. (а.с. 1,32)

Тому, висновок суду в частині визначеної суми та порядку стягнення судових витрат є помилковим і підлягає в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення судових витрат, у загальній сумі 550,22 грн. (366,81 грн.- за розгляд справи в суді першої та 183,41 грн.- за розгляд справи у суді апеляційної інстанції) з кожного з відповідачів у рівних частинах.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 303, 307, п.1.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за несплату кредиту за кредитним договором №55 від 07.03.2008р. 3% річних у загальній сумі - 5 045,24 грн. та суми втрат від інфляції у загальній сумі - 8122,84 грн., заборгованість по відсоткам у сумі - 1934,58 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" судовий збір у розмірі 550,22 грн. в рівних частинах.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: