Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору підряду та стягнення сум

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся 19.08.2014р. до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти позовну заяву до розгляду, стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його ОСОБА_1, користь загальну заборгованість у розмірі 19150,37грн. (дев'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят гривень 37 копійок), у тому числі сплачену за договором підряду на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятнику) №03-614 від 16.07.2014 року попередню оплату у розмірі 4850,00грн. (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят гривень 00 копійок), 3% річних у розмірі 8,37грн. (вісім гривень 37 копійок). Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь суму відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 5000,00грн. (п'ять тисяч гривень 00 копійок).

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 неодноразово змінювали позовні вимоги уточнюючи позов. В остаточній редакції до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог від 06.02.2015року, відповідно до якої були змінені позовні вимоги. Позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь загальну заборгованість у розмірі 142130,53грн. (сто сорок дві тисячі сто тридцять гривень 53 копійки), у тому числі сплачену за договором підряду на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятнику) №03-614 від 16.07.2014 року попередню оплату у розмірі 4850,00грн. (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят гривень 00 копійок), штраф у розмірі 137203,20 (сто тридцять сім тисяч двісті три гривні 20 копійок), 3% річних у розмірі 77,33грн. (сімдесят сім гривень 33 копійки). Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь суму відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 5000,00грн. (п'ять тисяч гривень 00 копійок).

Даючи пояснення суду, позивач ОСОБА_1 повідомив, що він 16 липня 2014 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 уклав договір підряду №03-614 на виготовлення двох пам'ятників для його матері ОСОБА_4 та його батька ОСОБА_5. При укладені договору їм була сплачена попередня оплата у сумі 4850грн. за виготовлення пам'ятників та їх подальше встановлення. Станом на 06.02.2015р. виконавцем пам'ятники не були виготовлені та встановлені тому він вимагає на його, ОСОБА_1, користь загальну заборгованість у розмірі 142130,53грн. (сто сорок дві тисячі сто тридцять гривень 53 копійки), у тому числі сплачену за договором підряду на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятнику) №03-614 від 16.07.2014 року попередню оплату у розмірі 4850,00грн. (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят гривень 00 копійок), штраф у розмірі 137203,20 (сто тридцять сім тисяч двісті три гривні 20 копійок) з урахуванням 3% за кожен день прострочення посилаючись на умови договору підряду та вимоги ч.1, 5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", 3% річних у розмірі 77,33грн. (сімдесят сім гривень 33 копійки), посилаючись на вимоги ст.625 ЦК України. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь суму відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 5000,00грн. (п'ять тисяч гривень 00 копійок). Також пояснив, що в графі грошові кошти у сумі 4850,00грн. отримав договору підряду №03-614 від 16.07.2014року стоїть підпис не ОСОБА_2, а іншої особи. Підтвердив виготовлення двох пам'ятників, але не 23 липня 2014 року як це передбачено умовами договору, а тільки станом на 26 липня 2014 року. Також повідомив суд, що у нього був відкритий особистий рахунок, він намагався відкрити акредитив на ім'я ОСОБА_2 з якого можливо було б останнім отримати грошові кошти, при умові демонтажу старих та монтажу нових пам'ятників.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі, та просив його задовольнити, посилаючись на порушення з боку відповідача умов договору підряду від 16.07.2014р. стосовно строків виконання робіт, з урахуванням усіх штрафних санкцій. Додатково пояснив, що підставою стягнення моральної шкоди, є те, що позивачем замовлення та виготовлення пам'ятників було приурочено до 100-річчя з нагоди народження його батька, ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Не виготовлення пам'ятників перешкоджало зустрічі приуроченої до поминальної дати.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував у повному обсязі. Пояснив, що рахунок-замовлення, який позивач визначає як договір підряду за №03-614 від 16.07.2014року, він не укладав та не підписував, істотні умови договору він не погоджував, грошові кошти в якості попередньої оплати від позивача ОСОБА_1 у сумі 4850грн. він отримав, через інших осіб, у якості попередньої оплати за виготовлення пам'ятників. Вартість виготовлених пам'ятників з урахуванням додаткових вимог від ОСОБА_1 стосовно наявності медалей та використання кольорових змін становить 4880грн. Пам'ятники їм були виготовлені 23 та 24 липня 2014 року. Запропоновано ОСОБА_1 їх отримати та підписати акт прийому-передачі виконаних робіт від 24.07.2014р., на що ОСОБА_1 відмовився їх підписувати та отримувати результати свого замовлення. Ця процедура була проведена в присутності свідків. Таким чином замовлення по виготовленню пам'ятників було виконано своєчасно. Стосовно виконання інших робіт по демонтажу старих та монтажу нових пам'ятників, це було можливо при умові внесення відповідної попередньої оплати за вказаний вид робіт, а також за наявності даних про місце захоронення, наявності дозволу та довідки кладовища про можливість проведення робіт з пам'ятниками. Таких документі та відомостей йому представлено не було.

Представник відповідача ОСОБА_6, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Вважав, що з боку ОСОБА_2 не було порушено виконання будь яких зобов'язань, пам'ятники виготовлені у строки передбачені замовленням. Будь які штрафні санкції нараховані безпідставно. Відсутність підпису ОСОБА_2 як виконавця, а також факти цього визнання позивачем ОСОБА_1, робить не можливим посилання на наявність рахунку-замовлення на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятника) №03-0614 від 16.07.2014р. як на доказ в рамках розгляду вказаної цивільної справи. ОСОБА_1 як замовник відмовився отримувати результати свого замовлення та підписувати акт прийму-передачі пам'ятників від 24.07.2014р. ОСОБА_1 визнає що рахунок замовлення №03-0614 від 16.07.2014р. не було підписано ОСОБА_2, та він про істотні умови договору домовлявся з іншою людиною, а також пояснив, що пам'ятники було виготовлено тільки станом на 26.07.2014р. Заперечуючи проти задоволення позову в частині нарахування моральної шкоди пояснив, що вказані обставини не доведені ж одним фактом та доказом, а також дати народження батьків ОСОБА_1 не яким чином не пов'язані з умовами договору на виготовлення пам'ятників.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавшисвідків та перевіривши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Відповідно до рахунку-замовленню на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятника) №03-0614 від 16.07.2014р. визначений виконавцем робіт фізична особа-підприємець ОСОБА_2, замовником ОСОБА_1. В рахунку, у графі оплату отримав стоїть підпис не визначеної особи. Оплатив замовник стоїть підпис ОСОБА_1, визначена сума 4850,00грн. (чотири тисячі п'ятдесят гривень 00 копійок) внесена як попередня оплати за виготовлення виробу.

Факт не підписання рахунку-замовлення на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятника) №03-0614 від 16.07.2014р. з боку виконавця ОСОБА_2 сторонами визнається.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Даючи оцінку встановленому судом факту та рахунку-замовленню від 16.07.2014р. як документу слід враховувати вимоги, ч.2 ст.207 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналогічну норму містить ч.3 ст.639 ЦК України, а саме якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Частина 1 ст.628 ЦК України, передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.4 ст.213 ЦК України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, істотні умови визначені в рахунку-замовлення на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятника) №03-0614 від 16.07.2014р. не були узгоджені з боку виконавця робіт ОСОБА_2, що унеможливлює його відповідальність за їх не дотримання.

Згідно з актом передачі-прийому робіт від 24.07.2014р. виконаних по рахунку-замовленню №03-0614 від 16.07.2014р. визначено, що роботу здав ОСОБА_2 та стоїть його особистий підпис, від замовника у графі роботу прийняв підпис відсутній.

Будучі допитам в якості свідка по справі ОСОБА_7 пояснив, що він був присутнім при розмові ОСОБА_2 та ОСОБА_1 станом на 23, 24 та 28 липня 2014 року. Так, 23 липня 2014 року ОСОБА_2 продемонстрував виготовлення пам'ятника матері ОСОБА_1, та вони домовилися що наступного дня буде виготовлено та передано другий пам'ятник для батька ОСОБА_1 24 липня 2014 року, ОСОБА_2 продемонстрував готовність другого пам'ятника та намагався їх передати ОСОБА_1, але той роботу не прийняв, та вони домовилися на зустріч 28 числа. 28 липня 2014 року ОСОБА_2 передав два виготовлених пам'ятника ОСОБА_1 та запропонував підписати акт прийому-передачі виконаних робіт, на що ОСОБА_1, не називаючи ніяких причин відмовився прийняти готові вироби. Тоді ОСОБА_2 попросив його підписати вказаний акт як доказ виконання їм робіт.

Аналогічні пояснення надані свідком ОСОБА_8, який також підтвердив виготовлення пам'ятників ОСОБА_2, та відмову від їх отримання ОСОБА_1

Відповідачем ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 були направлені листи за №06-2014 від 28.07.2014р. та №07-2014 від 08.08.2014р. про розрахунок вартості виробу у сумі 4880грн., та необхідність оплати остаточну розрахункову вартість за виготовлення виробів у сумі 30грн. та отримати готові пам'ятники.

ОСОБА_1 проти отримання вказаних листів від ОСОБА_2 не заперечував, про те відповіді на них ніякої не надавав.

Відповідачем суду надані фотографії готових виробів, пам'ятників на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4, також відеозапис розмови між ним та ОСОБА_1 стосовно можливості отримання готових пам'ятників за актом прийому-передачі від 24 липня 2014 року.

Даючи свої пояснення ОСОБА_1, не заперечував факту виготовлення пам'ятників, а також можливість їх отримати, але не станом на 24 липня 2014 року, а станом на 26 липня 2014 року.

Частина 1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст.26 та ст.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суду першої інстанції" передбачено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України, в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК України.

Згідно з ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Позивач ОСОБА_1, також посилається на викладені у рахунку-замовленню №03-0614 від 16.07.2014р. умови договору підряду про те, що коли Виконавець не укладається в строки виконання замовлення, зобов'язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі 3% від вартості замовлення за кожен день прострочення.

З цих підстав, позивач намагається стягнути з відповідача штраф у розмірі 137203,20грн. за не проведення монтажу пам'ятників його батькам.

Позивачем ОСОБА_1 не були надані будь які докази того, що з боку відповідача ОСОБА_2 не були виконані вимоги домовленості в частині виготовлення пам'ятників в визначені строки, а також доказів існування будь якої домовленості стосовно строків виготовлення замовлення між ними.

Так, судом встановлено, що умови визначені в рахунку-замовлення на виготовлення пам'ятного знаку (пам'ятника) №03-0614 від 16.07.2014р. не були узгоджені з боку виконавця робіт ОСОБА_2, що унеможливлює його відповідальність за їх не дотримання

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України, встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Будь якої вимоги, стосовно строків виконання зобов'язання суду надано не було.

Під час судового розгляду справи, наявними доказами, що також не заперечується самим позивачем ОСОБА_1, встановлено що станом на 24.07.2014р. були виготовлені пам'ятники на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у повному обсязі, тобто в розмірі 100% від суми замовлення, але від отримання яких ОСОБА_1 особисто відмовився. З оглядом на викладене вибачається, що з боку виконавця ОСОБА_2 не були порушені строки передбачені для виготовлення пам'ятників.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення штрафу у сумі 137203,20грн. за порушення строків виконання зобов'язання задоволенню не підлягають.

Відмова від договору підряду передбачена ч.2 ст.867 ЦК України. Так, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Частиною 1 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З урахуванням вимог ст.ст.651, 867 ЦК України, ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", сума грошових коштів внесена ОСОБА_1 як попередня оплата за виготовлення пам'ятників у сумі 4850,00грн. не може бути йому повернена станом на час розгляду справи, у зв'язку з тим що фактично доведено що станом на 24.07.2014р. вироби були виготовлені та готові для їх видачі замовнику. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду тільки 19.08.2014р., вже після повного виготовлення пам'ятників.

Згідно з ч.1 ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з умовами договору підряду, обов'язок що до оплати виконаних робіт та виконання грошового зобов'язання виникає виключно у замовника.

Частина 2 ст.625 ЦК України, передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У дачному випадку у виконавця робіт - ОСОБА_2 не виникає будь якого грошового зобов'язання перед позивачем ОСОБА_1, інше не було доведено позивачем по справі. Таким чином враховуючі вимоги ст.ст.625,865 ЦК України позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 77,33грн. (сімдесят сім гривень 33 копійки) не підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 5000грн. (п'ять тисяч гривень) обґрунтована тим, що ОСОБА_1 було скасовано поминальну зустріч з нагоди 100-річчя з дня народження батька, а також постійною нервовою напругою з приводу невиконання взятих на себе відповідачем зобов'язань до настання ювілейної дати призвели до порушення серцевої діяльності та підвищення тиску, безсоння та порушення звичного укладу життя.

Згідно з даними рахунку-замовлення від 16.07.2014р. батько позивача ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. З замовленням на виготовлення пам'ятників позивач звернувся тільки 16 липня 2014 року, після ювілейної дати, а не до моменту її проведення. Докази проведення або скасування поминальної зустрічі з нагоди 100- річчя народження батька суду не надані. Також не надана будь яка медична документація яка б свідчила про погіршення стану здоров'я позивача, пов'язуючи їх з не виконанням або неналежним виконанням своїх обов'язків з боку відповідача.

Стаття 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачає, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду відповідно до вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно ч.1 п.5 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Вказаний Закон не передбачає відшкодування моральної шкоди в інших випадках.

Також враховуючі, що з боку ОСОБА_2 не було здійснено будь яких порушень вимог діючого законодавства при виконання своїх зобов'язань перед позивачем ОСОБА_1, вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Аналізуючи наведені у рішенні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір та інформаційно-технічні витрати по розгляду судом вказаної справи позивачами не були сплачені з урахуванням вимог Закону України "Про захист прав споживачів", тому не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст.10,11,59,60,208,209,212,213,215 ЦПК України, ст.ст.4,10 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст.207,530,625,628,638,639,651,862,865 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору підряду та стягнення сум - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1421 гривну ( одну тисячу чотириста двадцять одну гривну).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.