Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та прокурора Рахівського району Закарпатської області на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Богданської сільської ради, ОСОБА_2 про скасування рішення Богданської сільської ради та визнання права на приватизацію земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Богданської сільської ради ОСОБА_2 про скасування рішення Богданської сільської ради від 27.11.2013 року та визнання за нею права на приватизацію земельної ділянки площею 0.1560 га в АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй, на праві власності, згідно договору дарування від 07 листопада 2006 року, належить житловий будинок розташований в АДРЕСА_1. Розмір земельної ділянки на якій розташований житловий будинок та прибудинкова територія в договорі не вказана. Фактично на час дарування їй житлового будинку у 2006 році за житловим будинком згідно виписки із погосподарської книги була закріплена земельна ділянка більше 0.57 га, із них 0.07 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0.50 га - для ведення селянського господарства, 0.06 га - ріллі. Однак такою площею земельної ділянки вона не користується. Вона із 2006 року користується земельною ділянкою площею 0.1560 га, в тому числі, прибудинковою територією площею 0.1357 га та під будівлями і спорудами - площею 0.0203 га. У 2009 році вона звернулася до Богданської сільської ради просила надати їй рішення на розробку технічної документації щодо посвідчення права власності на земельну ділянку площею, 0.17 га в АДРЕСА_1. Рішенням Богданської сільської ради №531 від 02 вересня 2009 року їй було надано дозвіл на розробку технічної документації на приватизацію земельної ділянки, площею 0.17 га, яке не скасоване. У 2012 році вона із даним рішенням звернулася у відділ земельних ресурсів для розробки технічної документації. Після того, як їй була виготовлена технічна документація Богданська сільська рада відмовила їй у видачі рішення про приватизацію земельної ділянки площею 0.17 га і появилось рішення, яким їй надано у власність земельну ділянку площею 0.07 га. Рішенням Богданської сільської ради від 31 травня 2013 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0.07 га в АДРЕСА_1. Дане рішення Богданської сільської ради винесено з порушенням нормам земельного законодавства. Так за житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка площею 0.1560 га, якою дарувальниця ОСОБА_4 користувалася з 1970 року. Це підтверджується встановленими межами земельної ділянки, що можуть підтвердити сусіди, які межують з її земельною ділянкою, а також це підтверджено Протоколом №2 зборів уповноважених колгоспників від 07 квітня 1970 року, яким було доділено до житлового будинку ОСОБА_5 (чоловіку дарувальниці) земельну ділянку площею 0.12 га. До того у їх користуванні була земельна ділянка площею 0.0360 га і таким чином загальний розмір земельної ділянки став складати 0.1560 га. З 2006 року вона добросовісно відкрито та безперервно користується земельною ділянкою площею 0.1560 га, обробляє земельну ділянку та покращує її стан. Із відповіді Рахівського РВ УМВС України, їй стало відомо, що рішенням Богданської сільської ради від 27 листопада 2013 року, відповідачці, ОСОБА_2, виділено земельну ділянку площею 0.04 га на земельній ділянці, яка перебуває у її користуванні та розташована біля її житлового будинку у АДРЕСА_1. Дане рішення суперечить нормам земельного законодавств, таке суперечить нормам ст.ст. 142, 143-150 ЗК України, які передбачають припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі або на користь держави чи територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Виділення земельної ділянки відповідачці ОСОБА_2 не є примусовою підставою для вилучення у неї земельної ділянки, а згоду на добровільне вилучення у неї земельної ділянки, вона не давала, тому прийняте рішення Богданською сільською радою про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_2 підлягає скасуванню. На підставі наведеного просила суд постановити рішення яким скасувати рішення Богданської сільської ради від 27 листопада 2013 року, за яким ОСОБА_2 надано земельну ділянку, площею 0.04 га на розробку технічної документації в АДРЕСА_1. Визнати за нею, ОСОБА_3, право на приватизацію земельної ділянки площею 0.1560 га, в АДРЕСА_1 та зобов'язати Богданську сільську раду розглянути у найближчий строк розглянути її питання по приватизації земельної ділянки на сесії сільської ради.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково рішення Богданської сільської ради від 27 листопада 2013 року № 495 "Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6" скасовано та визнано за ОСОБА_3, право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1560 га. в АДРЕСА_1, вирішено питання про судові витрати.

У апеляційних скаргах ОСОБА_2, Богданської сільської рада Рахівського району Закарпатської області та прокурора Рахівського району Закарпатської області поданих окремо кожним із апелянтів ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням по справі нового рішення, - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 В скаргах апелянти посилаються на порушення судом норм процесуального права, зокрема, що суд на порушення принципу диспозитивності фактично скасував рішення сільської ради відносно особи ОСОБА_6, яка не була залучена як належний відповідач по справі та відносно якої не було заявлено відповідної позовної вимоги, крім того вважають, що позивачка належними та допустимими доказами не довела, що оскаржуваними рішеннями порушено її суб'єктивне право на володіння та користування земельною ділянкою в обсязі в якому вона ставить перед судом (право на приватизацію земельної ділянки площею 0.1560 га); стверджують що, судом безпідставно не притягнуто в якості співвідповідача по справі Богданівську греко-католицьку громаду, оскільки, площа земельної ділянки на яку претендує позивачка в розмірі 0.1560 га накладається на земельну ділянку відповідної греко-католицької громади у якої вже є відповідне свідоцтво про право власності на земельні ділянки і таке клопотання перед судом першої інстанції було порушено; зазначають, й інші підстави з яких на їх думку рішення суду є незаконним та не обґрунтованим та підлягає до скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянтів та позивача по справі перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши додаткові докази в порядку ч.2 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, при цьому порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. Відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає, до кого пред'явити позов. Якщо позивач помилиться і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суди за відсутності підстав передбачених ст. 33 ЦПК України має відмовити у позові.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_3, така пред'явила позов саме до ОСОБА_2 та просила скасувати рішення Богданської сільської ради від 27.11.2013 року за яким ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0.004 га на розробку технічної документації та визнання за нею права на приватизацію земельної ділянки пл. 0.1560 га в АДРЕСА_1. В процесі розгляду справи не змінювала та не уточнювала підстави або предмет позову.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, рішення Богданської сільської ради від 27.11.2013 року за яким ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0.004 га на розробку технічної документації взагалі не існує, натомість Богданівська сільська рада своїм рішенням від 27.11.2013 року прийняла рішення відносно ОСОБА_6, позовні вимоги відносно якої позивачем не ставились.

Суд на порушення принципу диспозитивності своїм рішенням скасував рішення Богданської сільської ради від 27 листопада 2013 року № 495 "Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6" хоча таких позовних вимог не заявлялось. А ОСОБА_6, відносно якої суд першої інстанції ухвалив судове рішення взагалі не була в порядку ст. 33 ЦПК України притягнута як належний співвідповідач по справі.

Крім того суд першої інстанції визнаючи за ОСОБА_3, право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1560 га. в АДРЕСА_1, в порушення вимог ст. 33 ЦПК не дивлячись на відповідне клопотання Богданської сільської ради не притягнув в якості співвідповідача греко-католицьку громаду с. Богдан, хоча, за твердженням Богданської сільської ради визначена судом за ОСОБА_3, право на приватизацію площа земельної ділянки 0,1560 га. в АДРЕСА_1 накладається на земельну ділянку греко-католицької громади с. Богдан, яка вже має відповідне свідоцтво про право власності на земельні ділянки.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції також не враховано, що розмір земельної ділянки необхідний для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил. Зазначенні роз'яснення надані в п.181 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

З врахуванням вищенаведеного, та норм ЦПК відповідно до яких апеляційний суд позбавлений можливості при апеляційному розгляді притягувати в якості співвідповідачів належних сторін, колегія суддів встановивши, що позов пред'явлено на до тієї особи, яка має відповідати за позовом, та невиконання судом першої інстанції вимог ст. 33 ЦПК України, щодо залучення до справи інших осіб як співвідповідачів, вважає за необхідне відмовити у позові ОСОБА_3, що не позбавляє її права на звернення до суду із самостійним позовом до осіб, які мають відповідати за цим позовом.

Керуючись ст.ст. 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та прокурора Рахівського районного Закарпатської області - задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 грудня 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення яким у позові ОСОБА_3 до Богданської сільської ради, ОСОБА_2 про скасування рішення Богданської сільської ради та визнання права на приватизацію земельної ділянки - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді