Справа №589/1563/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Свиненко М. Д.
Номер провадження 22-ц/788/1083/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», орган опіки та піклування Шосткинської міської ради, про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

27 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась з вказаним позовом.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, згідно з яким у користування ОСОБА_3 виділено житлову кімнату площею 11,6 кв.м з лоджією, ОСОБА_4 у користування виділено житлову кімнату площею 16,7 кв.м з балконом, а житлову кімнату площею 9,7 кв.м., коридор, ванну кімнату, туалет, кухню, вбудовану шафу залишено у їх спільному користуванні.

Залишено у власності ОСОБА_3 кухонний комбайн «Тефаль» - 489 грн., м'ясорубку «Тефаль» - 639 грн., 4 стільці - 580 грн., стіл - 870 грн., шафу-купе - 7249 грн., стінку «Міраж» - 2630 грн., тюль та штори - 3244 грн., дитячий диван - 3000 грн., на загальну суму 18701 грн.

Залишено у власності ОСОБА_4 газову плиту «Електролюкс» - 2635 грн., витяжку - 837 грн., комп'ютерний стіл - 600 грн., м'який куточок - 13340 грн., кухонну стінку - 4700 грн., спальне ліжко - 1500 грн., на загальну суму 23612 грн.;

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судового збору.

У визнанні за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, а також у частині поділу автомобіля ГАЗ 2705 СПГ держномер НОМЕР_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення судом норм матеріального права, просить це рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про поділ квартири та ухвалити нове рішення про визнання за нею права власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 66,3 кв.м.

Вважає що встановлення факту придбання спірної квартири за кредитні кошти під час перебування у шлюбі підтверджує наявність у сторін права спільної сумісної власності на це нерухоме майно, що не потребує додаткового звернення до суду з відповідними позовними вимогами. Доводить, що суд помилково вважав необхідною згоду іпотекодержателя для поділу квартири, оскільки це не є відчуженням майна, та ніяким чином не позбавить банк можливості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3, заперечення ОСОБА_4 та його представника, дослідивши матеріали і перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони з 07 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2013 року (а.с.71-72).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення встановлено, що з березня 2013 по 04 вересня 2013 року вони продовжували проживати як чоловік та дружина (а.с.73-74).

Сторони мають спільну дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

11 лютого 2014 року позивач зареєструвала повторний шлюб та змінила прізвище на «ОСОБА_3» (а.с.8, 10).

За час перебування у шлюбі сторони по справі придбали меблі та побутову техніку загальною вартістю 42313 грн. (а.с.13-21), а також автомобіль ГАЗ 2705 СПГ держномер НОМЕР_1, синього кольору, 2003 року випуску, заявленою вартістю 30000 грн. який згідно довідкою ДАІ УМВС України в Сумській області був знятий з обліку 04 грудня 2012 року для реалізації (а.с.100).

Рішення суду у даній справі щодо розподілу цього майна, а також у частині встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 не оскаржується.

За договором купівлі-продажу від 06 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Даниленко Є.О. за реєстровим №442, у ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_4 придбано за 96747 грн. 90 коп. трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 66,3 кв.м (а.с.75). Право власності на цю квартиру за ОСОБА_4 зареєстровано 13 березня 2007 року в Шосткинському міськрайонному БТІ (а.с.76).

Вказана квартира придбана за кредитні кошти, що отримані за укладеним між ОСОБА_4 та АКІБ «УКРСИББАНК» договором про надання споживчого кредиту №0 від 06 березня 2007 року в іноземній валюті в розмірі 19158 доларів США, що на той час еквівалентно 96747 грн. 90 коп. (а.с.77-86). Поручителем за належне виконання зобов'язань за даним договором є ОСОБА_3 (а.с.181 зв.).

За договором іпотеки від 02 квітня 2007 року№51363, посвідченим приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Даниленко Є.О. за реєстровим №699, ця квартира передана в іпотеку банку (а.с.179-180).

За повідомленням ПАТ «УКРСИББАНК» станом на 09 жовтня 2014 року вказаний кредит не погашено, оскільки до 07 лютого 2013 року було сплачено лише 5853,48 доларів США тіла кредиту і 9403,64 долари США відсотків за користування, а після рефінансування кредиту в національну валюту сплачено ще 16197,50 грн. тіла кредиту і 22242,03 грн. відсотків за користування (а.с.142).

Відповідно до звітів оцінювача ОСОБА_8 від 07 лютого 2007 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складала 129000 грн., а від 25 березня 2014 року - 281000 грн. (а.с.22-50, 51-70).

У зазначеному житлі зареєстровані як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 (а.с.8, 119).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 січня 2014 року вселено ОСОБА_9 та малолітню ОСОБА_5 в АДРЕСА_1. Заборонено ОСОБА_4 чинити перешкоди ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у користуванні АДРЕСА_1 (а.с.73-74).

У зазначеній справі питання щодо права власності сторін на цю квартиру не було предметом спору.

Відмовляючи за таких в цілому правильно встановлених обставин у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину трикімнатної квартири по АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ця квартира не визнана об'єктом спільної сумісної власності, придбана відповідачем за кредитні кошти та передана в іпотеку банку, а тому в силу ч.2 ст.586 ЦК України, ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку» для визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири необхідна згода іпотекодержателя, яка банком не надавалась

Однак такі висновки суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам, ґрунтуються на неправильному застосуванні і порушенні норм матеріального та процесуального права.

Так, у ст.41 Конституції України вказано, що право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.60 ч.1, ст.61 ч.1, ст.70 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, договором або законом.

В силу ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України, ст.372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Причому частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, шлюбним договором або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Досліджені докази в їх сукупності спростовують висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартина не є об'єктом спільної сумісної власності сторін.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 придбана за кредитні кошти, які отримані та використані сторонами в інтересах сім'ї під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а будь-яких доказів протилежного відповідач не навів, колегія суддів приходить до висновку що вона належить колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності, та на умовах рівності часток може бути поділена між ними.

Такий висновок узгоджується і з роз'ясненнями п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №1.

Згідно із ч. 1, 2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи зазначені положення Закону і той факт, що спірна квартира передавалась в іпотеку банку зі згоди дружини титульного власника, колегія судів вважає, що перебування цього нерухомого майна в іпотеці банку не є перешкодою для визначення часток колишнього подружжя у майні спільної сумісної власності і не потребує попереднього погодження з іпотекодавцем.

Питання виконання зобов'язань перед банком-кредитором знаходиться поза межами даного спору.

За таких порушень рішення місцевого суду від 23 квітня 2015 року в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вказаної позовної вимоги і про визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Крім того, силу ч.5 ст.88 ЦПК України рішення місцевого суду слід змінити і у частині стягнення судового збору.

При одночасному задоволенні вимог майнового та немайнового характеру суду відповідно до п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України та п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, належало стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за кожною вимогою окремо, за встановленими ч.1, підп.1, підп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставками.

Враховуючи, що уточнені позовні вимоги задоволено в повному обсязі: майнові на 159201 грн. (18701 грн. + 140500 грн.) та що задоволена одна вимога немайнового характеру (судовий збір 243,60 грн.), в дохід держави повинно надійти 1835 грн. 01 коп. судового збору.

Однак ОСОБА_3 сплатила лише 1690 грн. 36 коп. цих судових витрат, які належить відшкодувати з ОСОБА_4 на її користь, а на користь держави з відповідача потрібно достягнути ще 145 грн. 25 коп. (1835,01 грн. - 1690,36 грн.) судового збору.

Крім того, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 702 грн. 50 коп. судового збору за апеляційний перегляд.

Керуючись ст.ст.88, 303, п.2 ч.1 ст.307, п.3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину квартири, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року в частині в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1690 грн. 36 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції і 702 грн. 50 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 145 грн. 25 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -