Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда Я.П.

за участю

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Боримчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 25.01.2013 р. о 22 год. 10 хв. по вул. Собранецькій в м. Ужгороді сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який керуючи автомобілем не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем марки Сітроен С 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_3, який належить дружині позивача ОСОБА_4, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим йому завдані матеріальні збитки. Відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № №АС/7598865 від 11.01.2014 р.. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2014 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки позивач звертався до відповідача ВАТ НАСК «Оранта» про виплату йому стахового відшкодування, проте ВАТ НАСК «Оранта» станом на сьогоднішній день так і не виплатив суму страхового відшкодування позивачу в межах страхового ліміту, то з посиланням на викладене та на норми ст.ст. 8,21,32,34,41,55,68 Конституції України, ст.ст. 23,61,1167 ЦК України, ст.ст.22,29,36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з ВАТ «НАСК «Оранта» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн. та судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовльнити з підстав та мотивів викладених у позові, надавши суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в судовому засіданні позов визнала.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача , представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на

підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7598865 від 11.01.2014 р. укладеного між ВАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_6, застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу, забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлено - 50 000,00 грн. Строк дії договору з 13.01.2014 року по 12.01.2015 року. Відповідно до вищевказаного полісу страхувальником являється ОСОБА_6 /а.с.9/

Як встановлено судом, 25.01.2014 р. о 22 год. 10 хв. по вул. Собранецькій в м. Ужгороді сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який керуючи автомобілем не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем марки Сітроен С 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача по справі ОСОБА_3, , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки Сітроен С 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вищевказане ДТП призвело до завдання автомобілю марки "Сітроен С 4" , державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належному ОСОБА_4 значних механічних пошкоджень.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2014 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Як встановлено судом, відповідно до дослідження № НОМЕР_2 -12.02/2 , складеного головним спеціалістом ТОВ «Гарант - Асістанс» , матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власнику транспортного засобу марки "Сітроен С 4" , державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження, визначений на підставі протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту складає 64 919, 45 гривень.

До спірних правовідносин слід застосувати положення закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільна відповідальність винної особи на момент ДТП була застрахована та норми ЦК України.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками , зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.988 ЦК України, страхове відшкодування здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01. 03. 2013 року «Про деякі питанні застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено: враховуючи, що відповідно до статей 386, 395 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху Україні (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішен-нями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1187 ЦК України, зокрема п.1 та 2 визначають, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, задана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Стаття 1194 ЦК України встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Виходячи з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку , оскільки згідно з полісом страховик, яким є ВАТ НАСК «Оранта», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участю транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність особи була застрахована, а тому ВАТ НАСК «Оранта», як сторона за Договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повинна виконати свої зобов'язання в повному обсязі в межах ліміту відповідальності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до відповідача та заявлення позову до відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону , не порушує права , свободи та інтереси третіх осіб, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до вимог діючого законодавства має право вимоги до відповідача та заявлення позову до відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, а тому з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ЗУ «Про страхування», ст. ст.3, 5, 6, 16, 22, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст.979, 988, 990, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, ч.4 ст.174 , 209, 212-215 ЦПК України , Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01. 03. 2013 року «Про деякі питанні застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити .

Стягнути з ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 сплачені ним судові витрати у сумі 500,00 (п'ятсот) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца