АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2252/2015 Головуючий у першій інстанції - Кравець Д.І.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника боржника ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року по цивільній справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойка Олександра Миколайовича, боржник ОСОБА_5, стягувачі: ОСОБА_6, ОСОБА_8 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойко О.М. звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово відмовити у виїзді за кордон ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1. до виконання зобов'язань по сплаті заборгованості за виконавчим листом Солом'янського районного суду м. Києва від 12.07.2013 № 1490/13 та виконавчим написом № 537, виданим 08.10.2013 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7

В обґрунтування подання вказував, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень ДВС України перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання:

- виконавчого листа № 2-1490/13, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 12.07.2013 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованості: за Договором позики від 14.08.2012 в сумі 3 445 000 грн., за Договором позики від 17.08.2012 в сумі 2 000 000 грн., за Договором позики від 15.08.2012 в сумі 270 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2012 становить 2 158 310 грн.;

- виконавчого напису № 537, виданого 08.10.2013 Приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 про повернення ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 несплаченої заборгованості за період з 25.09.2013 по 08.10.2013 за Договором позики, посвідченим приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 17.09.2013, за реєстровим № 484, в розмірі не сплаченої позики - 8 000 000 грн., штрафу - 2 000 000 грн., а всього - 10 000 000 грн.

Боржник достеменно знаючи про рішення суду та про виконавче провадження не вчинив жодних дій направлених на виконання рішення суду, що свідчить про його ухилення від виконання грошових зобов'язань.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2014 подання задоволено: тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання ним зобов'язань по сплаті заборгованості: за виконавчим листом, виданим Солом'янським районним судом м. Києва 12.07.2013 на підставі рішення, ухваленого у справі за № 2-1490/13 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та виконавчим написом № 537, вчиненим 08.10.2013 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про повернення ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 несплаченої заборгованості.

В апеляційній скарзі боржник, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання. Вказує на неповноту з'ясування судом обставин справи та їх недоведеність. При цьому також зазначає, що державним виконавцем не доведено та відповідно судом не було встановлено факту ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду, а тому законні підстави для задоволення подання відсутні.

В судовому засіданні представник боржника підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з наявності факту ухилення боржника від виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст. 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене у частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває зведене виконавче провадження № 42103818 з примусового виконання:

- виконавчого листа № 2-1490/13, виданого Солом'янським районним судом м.Києва 12.07.2013 на підставі рішення, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованість за Договором позики від 14.08.2012 в сумі 3 445 000 грн., за Договором позики від 17.08.2012 в сумі 2 000 000 грн., за Договором позики від 15.08.2012 в сумі 270 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2012 становить 2 158 310 грн.;

- виконавчого напису № 537, виданого 08.10.2013 Приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 про повернення ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 несплаченої заборгованості за період з 25.09.2013 по 08.10.2013 за Договором позики, посвідченим приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 17.09.2013 за реєстровим № 484, в розмірі не сплаченої позики - 8 000 000 грн. та штрафу - 2 000 000 грн., а всього - 10 000 000 грн.

З наданих державним виконавцем до суду матеріалів та з матеріалів виконавчого провадження, яке витребувано судом апеляційної інстанції, вбачається, що боржнику було відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього заборгованості та виконавчого напису нотаріуса, а також відомо про відкриття виконавчого провадження, про арешт та розшук майна боржника тощо, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представником боржника в судовому засіданні. При цьому, представник вказав, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду, однак до виконання не приступив.

Отже, ні з часу набрання рішенням суду законної сили, ні з часу відкриття виконавчого провадження, боржником не вчинено жодних дій для погашення існуючої заборгованості, а також не надано будь-яких об'єктивних даних, які б перешкоджали йому виконати рішення суду, тобто боржник свідомо, знаючи про свій обов'язок, не виконує його.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Встановлення наявності зобов'язання у боржника, в даному випадку грошового, та факту ухилення (свідомого не виконання) останнього від його виконання, дозволило суду першої інстанції, при вирішенні подання керуватись положеннями ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов'язань.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що доводи скарги про відсутність факту ухилення є безпідставними і не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і вимогах закону.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам викладеним в поданні належну правову оцінку, а тому цілком правомірно постановив оскаржувану ухвалу.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді