Номер провадження: 22-ц/785/2261/15
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Черевка П.М., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - "Про звернення стягнення на предмет іпотеки", -

ВСТАНОВИЛА:

20.06.2013 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею - 41,9 кв.м., яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 58-02/866 від 01.12.2006 року, яка становить 280609,43 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та виселення без надання іншого житла відповідача із зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що 17.12.2012 року між ТОВ "Кредитні ініціатив" та ПАБ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" був укладений договір відступлення прав вимоги за кредитним договорами, відповідно до якого відбулося, зокрема, відступлення прав вимоги за кредитним договором № 58-02/866 від 01.12.2006 року, який був укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 Згідно договору банк надав боржнику іпотечний кредит у сумі 29700 доларів США, а відповідач зобов'язувався сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. З метою належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № 58-02/868 від 01.12.2006 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею - 41,9 кв.м. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 23.09.2014 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 280609,43 грн.

Представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який розповсюджує дію на правовідносини, які склалися між відповідачем та позивачем, тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.12.2014 року у задоволенні позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи" про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено.

06.01.2015 року ТОВ "Кредитні ініціативи" подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі.

01.12.2006 року між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 58-02/866 від 01.12.2006 року, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 іпотечний кредит у сумі 29700 доларів США, а відповідач зобов'язався сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит.

З метою належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № 58-02/868 від 01.12.2006 року, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, житлова площа квартири 27,8 кв.м., загальна площа квартири - 41,9 кв.м.

17.12.2008 року між ТОВ "Кредитні ініціатив" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" був укладений договір відступлення прав вимоги за кредитним договорами, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 58-02/866 від 01.12.2006 року, що був укладений між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_2

Через неналежне виконання умов договору споживчого кредиту у позичальника ОСОБА_2 станом на 23.09.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 280609,43 грн., яка складається з: 257487,86 грн. - заборгованість за кредитом; 16035,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Листом банк попереджав відповідача про наявність простроченої заборгованості і реалізацію права позикодавця, передбаченого договором іпотеки, вимагаючи протягом 30-ти календарних днів сплатити поточну заборгованість.

Проте такі вимоги банку залишились без задоволення.

Для належного виконання зобов'язань ст. 546 ЦК України, передбачені такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

Згідно ст. 672 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 575 ЦК України, передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом ч. 1 ст. 583 ЦК України та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про іпотеку", заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов'язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем).

Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Частиною 6 ст.3 Закону України "Про іпотеку", встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі.

Одночасно, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, обов'язковою умовою застосування вказаного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність іншого нерухомого житлового майна

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який на момент ухвалення рішення по справі набрав чинності, а також приймаючи до уваги, що кредит був одержаний відповідачем у банку в іноземній валюті, враховуючи площу квартири, яка є предметом іпотеки, а також, що вказана квартира є єдиним житлом іпотекодавця.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку про відмов у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" - відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

П.М. Черевко

В.О. Суворов

18.02.2015 року м. Одеса