РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/285/15-ц

пр. № 2/759/1925/15

29 квітня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кривов'яза А.П.

при секретарі Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом з подальшим уточненням позовних вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 16.04.2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого є відповідач ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір № 0 за яким останньому були надані кредитні кошти в розмірі 78 000.00 доларів США, який відповідачем не виконано. Також, у забезпечення виконання зобов'язань 16.04.2008 року з відповідачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 83185, предметом якого стала квартира № 105, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жолудева, 1-а.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договорів та непогашення кредиту, позивач просив у відшкодування заборгованості за кредитом, яка складає 1 877 979 грн. 03 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у подальшому в судові засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 16.04.2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк», укладено кредитний договір № 0 за яким останньому були надані кредитні кошти в розмірі 78 000.00 доларів США з розрахунку 13 % річних на строк з 16.04.2008 року по 16.04.2038 рік.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 83185, предметом якого стала квартира № 105, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жолудева, 1-а.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» передає позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позивач зазначив, що боржник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору в результаті має прострочену заборгованість, станом на 12.11.2014 року заборгованість складає 1 877 979,03 грн., з яких: 1 160 187,39 грн. - сума заборгованості за кредитом, 717 971,64 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків з користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це визначається кредитним договором.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що правовими наслідками порушення зобов'язання є, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ "Дельа Банк" по зверненню стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог за основним зобов'язанням не можуть бути задоволені, оскільки житлове приміщення, що виступає як забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, наданим в іноземній валюті використовується як місце постійного проживання відповідача та загальна площа житла не перевищує 140 кв. м.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 525-526, 530, 553, 554, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", ст.ст. 10, 11, 57-60, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ :