Справа № 462/8643/14 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1587/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника Шевченківського ВДВС - Онишкевича Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Львів-Інформ-Ресурс» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року у справі за поданням начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Титла І.М. про примусове проникнення на територію,-

встановила:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року подання начальника Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Титла І.М. задоволено.

Надано дозвіл на примусове проникнення на територію ДП МВСУ «Львів-Інформ-Ресурс», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, (13) 15, для проведення опису, арешту та вилучення майна боржника ОСОБА_4, а саме: транспортного засобу марки DEAWOO SENT T 13110, д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалу суду оскаржило ДП МВСУ «Львів-Інформ-Ресурс», просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1102 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», повернення тимчасово затриманого органами внутрішніх справ транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за умови оплати витрат, пов»язаних з транспортуванням та зберіганням транспортного засобу. На думку апелянта, в силу цієї норми, безкоштовна видача транспортних засобів заборонена, в тому числі, й на вимогу державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Шевченківського ВДВС ЛМУЮна заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У процесі виконання рішень державний виконавець за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1102 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №54 від 25.01.2012 року (п.12), повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.

У відповідності до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень, обов»язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Судом встановлено, що на виконанні в названому вище відділі ДВС знаходиться виконавчий лист №6-1809, виданий 03.12.2010 року Дніпровським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_4 у користь публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1505922 грн. 20 коп.

Під час виконавчого провадження на виконання постанови державного виконавця №ВП 338604117 від 23.04.2013 року про розшук майна боржника, працівниками органів ДАІ ГУ МВСУ у Львівській області було затримано належний боржнику ОСОБА_4 транспортний засіб, який зберігається на території ДП МВС України «Львів-Інформ-Ресурс» за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, (13) 15.

29.10.2013 року на адресу УДАІ ГУМВСУ у Львівській області скеровано вимогу державного виконавця щодо повернення (видачі) згаданого транспортного засобу, яка погоджена 04.11.2013 органами ДАІ, однак, ДП МВС України «Львів-Інформ-Ресурс» неодноразово відмовляв у видачі автомобіля у зв»язку з несплатою органами ДВС коштів за зберігання автомобіля.

У відповідності до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби, пов»язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кошти виконавчого провадження складаються, в тому числі, й з стягнутих з боржника витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, до яких належать, зокрема, кошти, за рахунок яких здійснено оплату за проведення розшуку майна боржника, його перевезення, зберігання та реалізацію.

Відповідно до вимог п.4.8 Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів, на яку посилається апелянт, кошторис витрат за час зберігання транспортного засобу боржника складає посадова особа Державтоінспекції та передає його до органу державної виконавчої служби.

В даній справі не представлено доказів того, що такий кошторис складено та передано органу державної виконавчої служби у встановленому законом порядку, а тому немає підстав вважати, що Шевченківським ВДВС ЛМУЮ порушено вимоги вказаної Інструкції.

Окрім того, спір щодо несплати коштів за зберігання автомобіля може бути предметом іншого судового спору між вказаними юридичними особами, а в даній справі дії державного виконавця відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ніким не оскаржувались.

Враховуючи викладене й те, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця, яка в силу закону є обов»язковою для всіх органів, організацій та посадових осіб, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення подання Шевченківського ВДВС про примусове проникнення на територію ДП МВС України «Львів-Інформ-Ресурс» для проведення опису, арешту та вилучення майна боржника ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог матеріального та процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому її слід відхилити, оскільки підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Львів-Інформ-Ресурс» відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.