Справа № 148/2599/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне )

16 лютого 2015 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк» ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

25.09.2014 року ПАТ КБ „Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 11680 грн.39 коп., мотивуючи свої вимоги наступним.

Відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 договору б/н остання 14.07.2011 року отримала кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобов»язання за договором та угодою виконав повністю, а саме надав відповідачу кредиту розмірі, встановленому договором.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим не виконала зобов»язання за договором.

У зв»язку з порушеннями зобов»язань за кредитним договором станом на 31.08.2014 року відповідачка має заборгованість 11690 грн.39 коп., що складається із 5762 грн.71 коп. заборгованості за кредитом, 3532 грн.25 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1353 грн.03 коп. заборгованість із пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500 грн. та 532 грн.40 коп.

Відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов»язання і заборгоіаність за договором не погашає

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11680 грн.39 коп. за кредитним договором б/н від 14.07.2011 року та судові витрати в сумі 243 грн.60 коп.

Представник позивача ОСОБА_2. в судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з»явилась, в той час як була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не повідомила суд про поважність причини своєї неявки.

Суд, вивчивши надані представником позивача разом із позовною заявою письмові докази, оцінюючи їх відповідно од ст..212 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст..60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем у позовній заяві вказано, що відповідачкою 14.07.2011 року отримано кредит у сумі 5300 грн. Проте жодних доказів отримання відповідачкою цих коштів у банку не надано. Натомість до позовної заяви додано ксерокопію заяви ОСОБА_1. від 14.07.2011 року про видачу кредитної картки з кредитним лімітом 10000 грн. Ця ксерокопія належним чином не посвідчена як копія документа. На ній лише стоїть штамп «Згідно з оригіналом». При цьому не вказано кому належить цей штамп і ким він поставлений на ксерокопії.

До позовної заяви також надано розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 14.07.2011 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 31.08.2014 року, складений та підписаний невідомою особою.

Вказана ксерокопія заяви та розрахунок відповідно до ст..58 ЦПК України не може бути визнана належним доказом.

Відповідно до ст..64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Вони, як правило, подаються в оригіналі. В разі надання копій письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі має право вимагати подання оригіналу.

Позивачем суду не надано не тільки оригіналу цього письмового доказу, але й належним чином посвідченої його копії.

Окрім цього, позивач в позовній заяві стверджує, що відповідачці надано кредит у сумі 5300 грн., а в ксерокопії заяви міститься прохання надати кредитну картку з кредитним лімітом 10000 грн.

Позивачем не надано жодного доказу про отримання відповідачкою будь-яких коштів у банку. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 кредитної картки. До того ж цей розрахунок зроблений та підписаний невідомою особою. В розрахунку не відображено отримання відповідачкою суми 5300 грн. ( вказані інші суми ) та дати отримання саме такої суми.

За викладених обставин суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі доданих до позовної заяви додатків неможливо встановити факт отримання відповідачкою кредитних коштів, їх дійсну суму, суму повернутого боргу відповідачкою, якщо таке повернення відбувалось.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то на підставі ст..88 ЦПК України з відповідача не можуть бути стягнуті судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58,60,64, 88, 212,224,226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: