Справа №485/2242/14-ц 17.02.2015 17.02.2015 17.02.2015
Провадження №22-ц/784/457/15
Головуючий першої інстанції: Кішковська З.А.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Кудрі В.М.,

за участю відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, які також представляють інтереси малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позивач зазначав, що 29 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № NKSNGK04040015, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 23 600 грн. 00 коп. на строк до 28 серпня 2027 року зі сплатою 16,08 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в іпотеку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» житловий будинок АДРЕСА_1

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за кредитним договором станом на 13 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 34 949 грн. 29 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 19521грн. 83 коп.; заборгованості по процентам - 9805 грн. 15 коп.; пені - 2959 грн. 96 коп., 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1652 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, позивач просив в рахунок погашення вищевказаної заборгованості за кредитним договором № NKSNGK04040015 від 29 серпня 2007 року звернути стягнення на будинок, що є предметом іпотеки, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також позивач просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаному житловому будинку.

У грудні 2014 року позивач уточнив позовні вимоги в частині осіб, яких просить виселити з іпотечного будинку, в зв'язку з чим до участі у справі у якості співвідповідачів залучено ОСОБА_2, ОСОБА_4, малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення, та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 29 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № NKSNGK04040015, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 23 600 грн. 00 коп. на строк до 28 серпня 2027 року зі сплатою 16,08 % річних. 14 жовтня 2010 року Банк та ОСОБА_3 уклали додаткову кредитну угоду, за умовами якої погодили новий розмір процентної ставки, починаючи з 04.10.2010р. - 25,42% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29 серпня 2007 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в іпотеку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» житловий будинок АДРЕСА_1 Снігурівського району Миколаївської області, який належить відповідачу на праві приватної власності та придбаний на кредитні кошти (а.с.15-18, 20-23).

Позивач свої обов'язки з надання відповідачу обумовленої договором суми повністю виконав.

Між тим, ОСОБА_3 у передбачені договором строки обов'язки по погашенню кредиту та процентів виконував неналежним чином.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 13 жовтня 2014 року утворилась за відповідачам рахується заборгованість у загальному розмірі 34949грн. 29коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 19521грн.83коп., з якої 313грн.72коп. - прострочена; заборгованості по процентам - 9805грн. 15коп., з якої 9654грн.45коп. - простроченої; пені - 2959грн. 96коп., 250грн. 00коп. - штраф (фіксована частина), 1652 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). Отже, станом на зазначену дату прострочена заборгованість ОСОБА_3 становить 9968грн.17коп. (313грн.72коп. за тілом кредиту + 9654грн.45коп. за процентами), які і є збитками позивача (а.с.7-10).

Вартість предмету іпотеки - житлового будинку АДРЕСА_1 Миколаївської області в укладеному ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_3 іпотечному договорі (п.35.5. Договору) визначена у 20000грн. Іншої оцінки іпотечного майна сторони суду не надавали.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Згідно положень ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд має право відмовити в задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю й не змінює обсяг його прав.

Верховним Судом України в узагальненні було роз'яснено, що зазначене положення Закону є оціночним, у зв'язку із чим підлягає детальному мотивуванню в рішенні суду. У такому разі суд повинен дійти висновку, чи підпадає спірна ситуація, яка ним розглядається, під зміст цього оціночного поняття та чи не суперечить його застосування загальному змісту й призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини. При цьому повинна бути врахована й співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна. Аналогічна позиція міститься в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5. Суди здебільшого дотримуються зазначеної позиції.

При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Приймаючи до уваги розмір простроченої ОСОБА_8 кредитної заборгованості станом на 16 січня 2012 року - 0,23 долари США - та розмір встановленого договором щомісячного платежу - 157,77 доларів США, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про дострокове стягнення залишку кредиту та процентів шляхом звернення стягнення на заставлене майно суперечать вищевказаному Закону.

Отже, сума заборгованості відповідача за кредитом (0,23 долари США, що за курсом гривні до долару США, встановленому Національним Банком України на 16.01.2012р. (а.с.11), складає 1грн.84коп.) не є співмірною з вартістю предмета іпотеки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розмір збитків, завданих іпотекодержателю в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язків за кредитним договором, є неспівмірним з вартістю іпотечного майна, а тому, врахувуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), відповідно до ч.3 ст.39 Закону України «Про іпотеку» вимоги позивача про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають.

За таких обставин також не підлягають задоволенню позовні вимоги про виселення відповідача з предмету іпотеки, оскільки відсутні передбачені для цього правові підстави (ч.2 ст.39, ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку»).

За таких обставин, відповідно до ст.ст. 526, 611, 1054 ЦК України суд дійшов вірного висновку про стягнення вищевказаної заборгованості з відповідачки.

Встановлений судом першої інстанції факт наявності у відповідачки заборгованості за укладеним з ВАТ «Державний ощадний банк України» договором та її розмір апелянтом не оскаржувався.

Отже, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права в зв'язку з незадоволенням клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи та визнанням причин її неявки у судове засідання 14 листопада 2011 р. неповажними, є необґрунтованими, оскільки вказана заява була здана в день судового засідання до канцелярії суду особисто ОСОБА_9, документів на підтвердження хвороби до заяви не було додано (а.с.125). Крім того, з копії наданого апеляційному суду листка непрацездатності про амбулаторне лікування відповідачки в період з 14.11.2011р. по 19.11.2011р. вбачається, що в ньому не зазначений встановлений ОСОБА_9 діагноз (а.с.138). А тому, відповідно до вимог ст.169 ЦПК України у суду не було підстав для відкладення розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Так, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської обл. від 22 червня 2011 р. відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до П.І.М., боржника за кредитним договором, про звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру. Позивач зазначав, що станом на 11 лютого 2011 р. заборгованість за кредитним договором склала 22 035, 43 доларів США, що еквівалентно 175 051 грн 65 коп. Проте в судовому засіданні встановлено, що на зазначений термін збитками позивача є лише виплати за процентами за користування кредитом у сумі 204, 90 доларів США та за тілом кредиту - 324,88 доларів США. Указана сума заборгованості не є співмірною з вартістю предмета іпотеки - двокімнатної квартири, заставна вартість якої складає 15 075 доларів США.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді