АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1438/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріРибасюк О. С.

з участю: представника ЧНУ ім. Б.Хмельницького Михальченко А.В.,

позивача ОСОБА_7, її представника - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького про визнання наказу протиправним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

12 грудня 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання наказу протиправним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що14 березня 2014 року між сторонами було укладено Контракт № 680 про призначення ОСОБА_7 на посаду проректора з наукової роботи Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького (далі - ЧНУ ім. Б.Хмельницького) з терміном дії з 14 березня 2014 року до 13 березня 2021 року.

09 вересня 2014 року ОСОБА_7 ознайомили з листом відповідача за підписом в. о. ректора ОСОБА_10, в якому повідомляється, що з 10 листопада 2014 посада проректора з наукової роботи буде скорочена згідно з наказом ЧНУ № 139 від 08 вересня 2014 року «Про внесення змін до штатного розпису» та позивач може бути звільнений з роботи.

25 вересня 2014 року позивач була ознайомлена з листом ЧНУ від 19 вересня 2014 року, яким її попереджено про те, що у зв'язку із змінами у штатному розписі університету на підставі наказу від 08 вересня 2014 року № 139 «Про внесення змін до штатного розпису» посада проректора з наукової роботи ЧНУ ім. Б. Хмельницького буде скорочена, а також повідомлено, що із введенням нового штатного розпису їй пропонується посада завідувача кафедри математики та методики навчання математики навчально-наукового інституту фізики, математики та комп'ютерно-інформаційних систем ЧНУ ім. Б.Хмельницького.

На отримане попередження позивачем на ім'я в. о. ректора 13 листопада 2014 року була направлена остаточна відповідь, що у зв'язку зі змінами у штатному розписі університету, які, згідно з наказом № 139 по ЧНУ від 08 вересня 2014 року, мали набрати чинності з 10 листопада 2014 року, але згідно з наказом № 216 від 07 листопада 2014 року відтерміновані до 01 грудня 2014 року, вона погоджується на посаду проректора з наукової та інноваційної діяльності, що рівноцінна посаді, яку вона нині займає, а саме - проректора з наукової роботи.

Позивач вказує, що в подальшому в.о. ректора ОСОБА_10 звернувся до профспілкового комітету ЧНУ з поданням на згоду про звільнення проректора з наукової роботи ОСОБА_7 у зв'язку з реорганізацією 21 листопада 2014 року на засіданні профкому ЧНУ були присутні 19 членів профкому, за результатами таємного голосування - «за звільнення» - 9 осіб, «проти звільнення» -10 осіб, внаслідок чого згоди профспілкового комітету на звільнення проректора з наукової роботи ОСОБА_7 у зв'язку з реорганізацією не отримано.

Наказом № 500-к від 28 листопада 2014 року, підписаним в. о. ректора ЧНУ ім. Б.Хмельницького ОСОБА_10, проректор з наукової роботи вищеназваного закладу, доктор педагогічних наук, професор ОСОБА_7 звільнена із займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 28 листопада 2014 року.

Відомості про припинення або розірвання контракту № 680, укладеного 14 березня 2014 року між сторонами (за підписом тодішнього ректора університету, професора ОСОБА_11.) про призначення на посаду проректора з наукової роботи ЧНУ ім. Б. Хмельницького з терміном дії з 14 березня 2014 року до 13 березня 2021 року, в наказі про звільнення та записі в трудовій книжці відсутні.

Позивачка ОСОБА_7 вважає своє звільнення проведеним з порушенням вимог ч. 1 ст. 40 та ч. 1 ст. 42 КЗпП України, оскільки не було враховано переважне право на залишення на роботі, звільнення відбулося без згоди профспілкового комітету та розірвання контракту.

Крім того, незаконні дії відповідача призвели до моральних та душевних страждань, позивач втратила душевний спокій, постійно перебуває у пригніченому моральному стані. Протиправна поведінка відповідача принизила честь, гідність, а також нанесла шкоду діловій репутації.

Тому позивач ОСОБА_7 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 500-к від 28 листопада 2014 року, підписаний в.о. ректора ЧНУ ім.. Б.Хмельницького ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_7 з посади проректора з наукової роботи вищеназваного закладу за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 28 листопада 2014 року;

- поновити ОСОБА_7 на посаді проректора з наукової роботи або на іншій еквівалентній посаді відповідно до Законів України «Про освіту» та «Про вищу освіту»;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 листопада 2014 року по день ухвалення судового рішення;

- стягнути з відповідача 75 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково.

Вирішено визнати наказ в.о. ректора Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького № 500-к від 28 листопада 2014 року про звільнення ОСОБА_7 з посади проректора з наукової роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 28 листопада 2014 року - протиправним та скасувати його.

Поновлено ОСОБА_7 на посаді проректора з наукової роботи ЧНУ ім. Б.Хмельницького або іншій рівнозначній посаді з 28 листопада 2014 року.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 27 630 грн. 78 коп.

В іншій частині позову відмовлено повністю.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі представник ЧНУ ім. Б.Хмельницького, вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, не відповідає дійсним обставинами справи, просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання наказу протиправним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що звільнення позивача за п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки контракт з позивачем розірваний не був а саме звільнення відбулось без згоди профспілкового комітету.

В частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не наведені докази заподіяння їй такої шкоди

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що звільнення позивачки ОСОБА_7 відбулося з порушенням норм трудового законодавства, так як таке звільнення проведено без згоди профспілкового комітету.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами трудового законодавства, а саме Кодексом законів про працю України.

В п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

В п. 19 названого Пленуму роз'яснено, що при розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Встановлено, що 14 березня 2014 року між сторонами був укладений Контракт № 680 про призначення ОСОБА_7 на посаду проректора з наукової роботи Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького з терміном дії з 14 березня 2014 року до 13 березня 2021 року (а.с. 8-11).

09 вересня 2014 року позивача ознайомили з листом відповідача за підписом в.о. ректора ОСОБА_10, у якому повідомлено, що з 10 листопада 2014 посада проректора з наукової роботи буде скорочена згідно з наказом ЧНУ № 139 від 08 вересня 2014 року «Про внесення змін до штатного розпису» та позивач може бути звільнена з роботи.

25 вересня 2014 року позивач була ознайомлена з листом ЧНУ № 181 від 19 вересня 2014 року, де зазначалося, що у зв'язку із змінами у штатному розписі університету на підставі наказу від 08 вересня 2014 року № 139 «Про внесення змін до штатного розпису» посада проректора з наукової роботи Черкаського національного університету ім. Б. Хмельницького буде скорочена, і повідомлено, що із введенням нового штатного розпису їй пропонується посада завідувача кафедри математики та методики навчання математики навчально-наукового інституту фізики, математики та комп'ютерно-інформаційних систем Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького (а.с. 18).

13 листопада 2014 року позивач направила остаточну відповідь на ім'я в. о. ректора про те, що у зв'язку зі змінами у штатному розписі університету, які, згідно з наказом № 139 по ЧНУ від 08 вересня 2014 року, мали набрати чинності з 10 листопада 2014 року, але згідно з наказом № 216 від 07 листопада 2014 року відтерміновані до 01 грудня 2014 року, то вона погоджується на посаду проректора з наукової та інноваційної діяльності, що рівноцінна посаді, яку вона нині займає, а саме - проректора з наукової роботи (а.с. 23).

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Зважаючи на те, що всі можливості подальшого працевлаштування ОСОБА_7 були вичерпані, в.о. ректора ОСОБА_10 звернувся до профспілкового комітету ЧНУ з поданням на згоду про звільнення проректора з наукової роботи ОСОБА_7 у зв'язку з реорганізацією.

Відповідно до витягу із протоколу № 9 засідання профспілкового комітету від 21 листопада 2014 року на засіданні профкому ЧНУ були присутні 19 членів профкому. За результатами таємного голосування - «за звільнення» - 9 осіб, «проти звільнення» -10 осіб, внаслідок чого згоди профспілкового комітету на звільнення проректора з наукової роботи ОСОБА_7 у зв'язку з реорганізацією не отримано (а.с.25-26).

Згідно наказу від 28 листопада 2014 року, підписаним в.о. ректора Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького ОСОБА_10, проректор з наукової роботи вищеназваного закладу, доктор педагогічних наук, професор ОСОБА_7 звільнена із займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 28 листопада 2014 року (а.с. 15).

Про звільнення працівника з роботи роботодавцем видається наказ (розпорядження) із зазначенням підстави припинення трудового договору відповідно до формулювання законодавства про працю та посилання на відповідний пункт і статтю закону. Цим самим трудовий договір вважається розірваним.

Разом з тим, колегія вважає, що дана обставина не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду, оскільки позивачка підлягає поновленню з інших підстав.

Апелянт в скарзі посилається на те, що в обґрунтуванні відмови профспілкового комітету немає жодного посилання на порушення роботодавцем норм трудового права щодо підстав та порядку вивільнення позивача, а отже така відмова є необґрунтованою.

Відповідно з КЗпП України розірвання трудового договору за ініціативою власника або уповноваженого ним органу може бути проведене лише за попередньою згодою профспілкового органу у випадках змін організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації скорочення чисельності або штату працівників (п.1ст.40).

Частиною сьомою статті 43 КЗпП України передбачено, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову дати згоду на розірвання трудового договору повинне бути обґрунтованим. Якщо у рішенні немає обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення, роботодавцю надається право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Тобто, за змістом цих норм суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не має права давати оцінку обґрунтованості самого рішення. І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору власник або повноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і таке звільнення суд визнає законним у разі дотримання інших установлених законодавством вимог для звільнення.

З протоколу №9 засідання профспілкового комітету від 21 листопада 2014 року вбачається, що подання в.о. ректора ОСОБА_10 щодо надання згоди на звільнення проректора з наукової роботи ОСОБА_7 у зв'язку з реорганізацією не задоволено, оскільки проти звільнення проголосувало 10 членів профкому із 19 присутніх.

Відмову на звільнення аргументовано (обґрунтовано): погіршенням матеріального стану ОСОБА_7 та викладачів кафедри через можливий перерозподіл навантаження; не переконливо обґрунтовані претензії щодо порушення ОСОБА_7 трудової дисципліни.

Обидва аспекти обгрунтування безпосередньо регулюються (охвачуються) нормами трудового законодавства. Тому вважати дане обгрунтування не правовим, тим більше взагалі відсутнім, на що вказує апелянт у скарзі, не можливо.

Наявність обґрунтування, що має недоліки, які стосуються його всесторонності, повноти, відповідності (невідповідності) фактичним обставинам не дає підстав для висновку про відсутність обґрунтування.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації має бути визнане обґрунтованим, хоч воно і не спростовує обставин, на які посилається власник.

Законність дій роботодавця щодо правильності звільнення працівника залежить не тільки від того, наскільки вірно вибрана підстава для звільнення, але й чіткого порядку припинення трудового договору.

Відповідачем же при звільненні позивача з названих підстав такий порядок припинення трудового договору не був дотриманий.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_7 за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП відбулося з порушенням норм трудового законодавства, а наказ № 500-к від 28 листопада 2014 року є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Позивач ОСОБА_7 надала суду розрахунок, з якого вбачається, що за час вимушеного прогулу підлягає до стягнення 27 630 грн. 78 коп. Даний розрахунок сторонами не оспорювався.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення вимоги позивача в частині стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 листопада 2014 року по день поновлення на роботі, тобто по 22 квітня 2015 року.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Вказана стаття містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом зазначеного положення закону, передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд вказав на відсутність доказів заподіяння позивачу такої шкоди.

Проте, в даній частині рішення суду не оскаржується.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, ухвалив рішення з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, дані обставини є підставами для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького про визнання наказу протиправним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Стягнути з Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в сумі 259 грн. 95 коп.:

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :