Справа №591/2119/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/1061/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 20 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про стягнення коштів згідно договору банківського вкладу,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ «ПриватБанк», мотивував його тим, що 22 січня 2014 року між ним та Банком укладений договір банківського вкладу № 004-18822-220114 зі строком дії до 21 липня 2014 року, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника кошти на вкладний рахунок в сумі 81 704 євро. Після закінчення строку дії договору кошти були перерозміщені 23 липня 2014 року (договір №5745, №5742, №5733, № 5741) - загальною сумою 75 000 євро. Всі вклади були оформлені із застосуванням програмного комплексу "My Delta". 22 жовтня 2014 року частина коштів в розмірі 60 000 євро була розміщена із застосуванням програмного комплексу "My Delta" на вкладному рахунку згідно договору №2130 зі строком дії до 20 січня 2015 року та відсотковою ставкою 11,5 % річних. Також 22 січня 2014 року між ним та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір банківського вкладу № 003-18822-220114, відповідно до умов якого вкладником було передано банку грошову суму 120 000 доларів США зі строком дії до 21 липня 2015 року. Після закінчення строку дії договору кошти були перерозміщені 23 липня 2014 року (договір №5759, №5753, №5750, №5726) - загальною сумою 129 000 доларів США. 22 жовтня 2014 року частина коштів в розмірі 10 7384,41 доларів США із застосуванням програмного комплексу "My Delta". 22 жовтня 2014 року частина коштів в розмірі 107 384,41 доларів США із застосування програмного комплексу "My Delta" була розмішена на вкладному рахунку згідно договору № 2126 зі строком дії до 20 січня 2015 року та відсотковою ставкою 10,5% річних. 20 січня 2015 року строк розміщення коштів на депозитних рахунках закінчився. Відповідно до умов договорів після закінчення терміну розміщення вкладу кошти з відсотками мають бути повернуті банком позивачеві у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий банком згідно договору з випуском платіжної картки. Тобто на даний час належні йому грошові кошти перебувають на поточних рахунках, відкритих на його ім'я в банківській установі. Зазначав, про те, що він неодноразово звертався до відділення банку з бажанням отримати валютні кошти. Після звернення до відділення банку відповідачем була здійснена часткова виплата коштів, однак на даний час виплати припинилися, заборгованість за договором № 008-18500-130313 складає 44 374,45 євро, за договором №006-18500-130313 - 36 944,83 долари США, яку і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 20 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 суму коштів, що перебуває на рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 44 374,45 євро та кошти у розмірі 36 944,83 долари США, які перебувають на рахунку № НОМЕР_2

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави 3 654 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

При цьому зазначає, що після закінчення строку дії депозитних договорів, грошові кошти, відповідно до п.1.10 Договорів банківського вкладу, були зараховані на поточний рахунок вкладника., а тому, ОСОБА_3 вибрав не той спосіб захисту свого права, оскільки в разі задоволення позову та стягнення з банківської установи коштів, він може звернутися ще й з позовом про зобов'язання вчинення дій щодо перерахування тих самих коштів вже з рахунку, куди кошти були перенесені відповідно до умов договору банківського вкладу, правил обслуговування та розпорядження клієнта. Також вказує, що позивач жодного разу не звертався до банківської установи з приводу отримання грошових коштів, які на даний час перебувають на його рахунках. Банк не має права самостійно розпоряджатися коштами клієнта та перераховувати їх на будь-який інший рахунок без відповідного розпорядження, а отже стягнення або здійснення дій, за наявності достатніх підстав, повинно проводитися не з Банку, а з рахунку клієнта, оскільки можливе подвійне стягнення. Крім того, згідно Постанови Правління НБУ №150 від 02 березня 2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року АТ «Дельта Банк» віднесено до неплатоспроможних та в ньому запроваджена тимчасова адміністрація. З посиланням на ст.26 та п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» лише в разі звернення у належний спосіб та за наявності достатніх підстав, які як він вважає відсутні, Банк міг би задовольнити вимоги вкладника і лише в межах 200 000 грн., при цьому, в резолютивній частині рішення, судом має бути зазначений лише гривневий еквівалент тієї валюти, яку бажає стягнути позивач, розрахований за курсом Національного Банку України. Вважає, що судом були проігноровані дані норми закону, стягнуто з банку суму, яка значно перевищує гарантований державою розмір. Також, враховуючи, що позивач зазначав гривневий еквівалент в прохальній частині позову, суд, всупереч вимогам ст.11 ЦПК України, вийшов за рамки позовних вимог, зазначивши в резолютивній частині рішення іноземну валюту, що є неприпустимим та незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Дельта Банк» - Єременка Р.О., який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_3, який проти скарги заперечує, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Вирішуючи наявний спір та задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відмовою задовольнити вимоги позивача про повернення суми вкладу відповідач порушив охоронювані законом майнові права вкладника та його права як споживача фінансових послуг. Але з таким висновком погодитись неможливо .

Задовольняючи позов, суд не застосував спеціальний Закону, а саме: ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку.Застосовуючи загальну норму про обов`язок банку повернути вклад на першу вимогу вкладника, суд не врахував, що Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в правовідносинах, пов`язаних з виконанням банком своїх обов`язків, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, є спеціальним.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2014 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 укладений договір банківського вкладу (депозиту) №004-18822-220114 відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника кошти в сумі 81 704 євро на вкладний рахунок строком по 21 липня 2014 року (а.с.14).

Після закінчення строку дії договору кошти були перерозміщені позивачем 23 липня 2014 року (договори №5745, №5742, №5733, №5741 на загальну суму 75 000 євро (а.с.10-12). Всі вклади були оформлені із застосуванням програмного комплексу "My Delta".

22 жовтня 2014 року частина коштів в розмірі 60 000 євро була розміщена із застосуванням програмного комплексу "My Delta" на вкладному рахунку згідно договору №2130 строком дії до 20 січня2015 року та відсотковою ставкою 11,5 % річних.

Також 22 січня 2014 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 укладений договір банківського вкладу № 003-18822-220114, відповідно до умов якого вкладником була передана банку грошова сума у розмірі 120 000 доларів США строком дії по 21 липня 2014 року (а.с. 9).

Після закінчення строку дії договору кошти були перерозміщені позивачем 23 липня 2014 року (договори №5759, №5753, №5750, №5726) - загальною сумою 129 000 доларів США (а.с.15-18).

22 жовтня 2014 року частина коштів в розмірі 107 384,41 доларів США із застосування програмного комплексу "My Delta" була розмішена на вкладному рахунку згідно договору №2126 строком дії до 20 січня 2015 року та відсотковою ставкою 10,5% річних.

20 січня 2015 року строк розміщення коштів на депозитних рахунках закінчився.

Відповідно до умов договорів після закінчення терміну розміщення вкладу кошти з відсотками мають бути повернуті банком вкладнику у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий банком згідно договору з випуском платіжної картки.

На даний час належні позивачу грошові кошти перебувають на поточних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відкритих на його ім'я в ПАТ "Дельта Банк".

Позивач неодноразово звертався до відділення банку з бажанням отримати валютні кошти.

Після звернення до відділення банку відповідачем була здійснена часткова виплата коштів, однак на даний час виплати припинилися.

Залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 за договором № 008-18500-130313 складає 44 374,45 євро, на рахунку НОМЕР_2 за договором № 006-18500-130313 - 36944,83 доларів США.

02 березня 2015 року прийнята Постанова Національного Банку України №150 про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»до категорії неплатоспроможних (а.с.32).

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація у ПАТ «Дельта Банк» строком на тори місяці: з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно( а.с.72-73).

Згідно наказу № 213 від 10 квітня 2015 року (а.с.79), тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на 6 місяців, тобто з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч.1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатись грошовими коштами на власний розсуд (ст. 1066 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією;(відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Статтею 1 цього Закону визначено, що ним встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів, зокрема, за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно ч.1 ст.52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений ст.27 Закону - уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Отже, вимоги ОСОБА_3 будуть визнані та задовольнятимуться відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Обраний судом спосіб захисту прав ОСОБА_3 у вигляді стягнення з відповідача на його користь суми коштів за депозитними вкладами розмірі 44 374,45 євро та 36 944,83 доларів США не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб».

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першоїінстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м.Суми від 20 квітня 2015 року.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: