Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

при секретарі: Покладі Д.В., Козлачковій Ю.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування, третя особа ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради, зазначивши третьою особою ОСОБА_4, про визнання за нею права власності на будівельні матеріали вартістю 123613 грн. (самовільно збудований будинок літ. Б-1), що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Перемоги, 15, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5, який помер 14 лютого 1995 року. Позов обгрунтовувала тим, що її батько без належної технічної документації самовільно збудував будинок за вищезазначеною адресою. Вона є єдиною спадкоємицею, яка успадкувала 1/2 частину житлового будинку за адресою м. Чернігів, вул. Перемоги, 15. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.04.2009 року їй було виділено у користування земельну ділянку площею 255 кв.м за вказаною адресою. На даній земельній ділянці розміщений також самочинно збудований будинок, позначений літерою Б-1 на технічному паспорті. Зазначений будинок вона не успадкувала, оскільки він не введений в експлуатацію. Посилаючись на ст. 331 ЦК України вважає, що об'єктом права власності є будівельні матеріали вартістю 123613 грн., визначеною висновком експерта.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали вартістю 123613 грн., які були витрачені на самовільно збудований будинок літ. Б-1, що розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Перемоги, 15, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5, який помер 14 лютого 1995 року.

В апеляційній скарзі третя особа по справі - ОСОБА_4, просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.05.2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним, воно зачіпає її законні права як власника та користувача спірного будинку, оскільки з придбанням 1/2 частини житлового будинку по вул. Перемоги, 15, яка раніше належала ОСОБА_1, до неї перейшло і право користування земельною ділянкою з усіма будівлями та спорудами, що на ній знаходяться, отже, суд повинен був залучити її до участі у справі в якості співвідповідача. Апелянт вказує, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що будівельні матеріали є спадковим майном, що залишилися після ОСОБА_5 Апелянт наголошує, що суд першої інстанції при ухваленні свого рішення про визнання права власності на матеріали не зазначив (не поіменував) цих матеріалів, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду. Крім того, на думку ОСОБА_4, позивачкою пропущено строк позовної давності, оскільки її батько помер у 1995 році.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_4, яка просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду, позивачки ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільних справ №№ 2-809/09, 2-2276 за 2009 рік, 2/751/109/2013, 2/751/2002/2013 Новозаводського районного суду м. Чернігова, матеріали інвентаризаційної справи № 9879 по домоволодінню № 15 по вул. Перемоги в м. Чернігові, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що спірний самовільно збудований будинок було зведено померлим ОСОБА_5, позивачка є спадкоємцем його майна, до складу якого спірний самовільний будинок під літ. Б не увійшов, право власності на нього не зареєстровано, а тому позивачка має право власності на будівельні матеріали, витрачені на його будівництво.

Однак, погодитись з таким висновком районного суду не можна через недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі пп. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

По справі встановлено, що 14.02.1995 року помер ОСОБА_5, якому на праві власності належала 1/2 частина домоволодіння № 15 по вул. Перемоги у м. Чернігові на підставі договору дарування від 24.02.1970 року (а.с. 59, 61), інша 1/2 частина вказаного домоволодіння належить ОСОБА_6 (а.с. 106).

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого належну йому частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд і побутових будівель по вул. Перемоги, 15 в м. Чернігові заповідав позивачці ОСОБА_1 (а.с. 64).

Як вбачається з генерального плану з поточними змінами на 26.09.1994 року та акту поточних змін, з довідки-характеристики від 20.07.1995 року, що маються в матеріалах інвентаризаційної справи № 9879 на домоволодіння № 15 по вул. Перемоги, станом на 26.09.1994 року на земельній ділянці за зазначеною адресою було переобладнано самовільно сарай Б під житловий будинок, в подальшому в матеріалах інвентаризаційної справи значиться під літерою «Б-1». Тобто вказаними матеріалами підтверджується, що будинок Б-1 був самовільно побудований ОСОБА_5 за життя.

17.07.1995 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами по вул. Перемоги, 15 в м. Чернігові.

Звертаючись до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування ОСОБА_1 посилалася на ст.ст. 328, 331, 1268 ЦК України.

Вирішуючи спір про визнання право власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи спадщина після померлого ОСОБА_5 відкрилася 14.02.1995 року (день смерті спадкодавця), тобто у період чинності ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до ст. 105 ЦК УРСР (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

За позовом виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів такий будинок або частина його можуть бути безоплатно вилучені судом і зараховані до Фонду місцевої Ради народних депутатів або за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів знесені громадянином, який проводив самовільне будівництво, або за його рахунок. Знесення чи вилучення будинку, який побудовано чи будується з істотним відхиленням від проекту або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, проводиться, коли громадянин не привів його, після попередження, у відповідність з проектом чи зазначеними нормами і правилами.

Одержавні при знесені жилого будинку або частини його, господарських і побудових будівель та споруд будівельні матеріали залишаються у власності громадянина, який провадив самовільне будівництво.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 вересня 1975 року № 9 «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України» вирішуючи позови про право власності на самовільно споруджені жилі будинку або прибудови, в тому числі пов'язані з купівлею-продажем, міною, даруванням, спадкуванням останніх, а також вимоги про поділ цих будівель між учасниками будівництва і визначення порядку користування приміщеннями в них, про відшкодування витрат, понесених на самовільне будівництво, суди повинні враховувати, що щодо таких жилих будинків і прибудов не виникає прав і обовязків власника ні в осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які уклали угоди.

Таким чином, у ОСОБА_1 щодо самовільно спорудженого будинку Б-1 на момент прийняття спадщини (1995 рік) не виникло ніяких прав власника.

ЦК УРСР (1963 року) не передбачав можливості визнання права власності на будівельні матеріали, використані в процесі самовільного будівництва. Ним передбачалась можливість визнання права на матеріали, які були одержані при знесенні самовільно побудованого будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право ОСОБА_1 на володіння, користування або розпорядження будівельними матеріалами, що були використані померлим ОСОБА_5 у будівництві будинку Б-1, Чернігівською міською радою, яка є відповідачем у даній справі, з дня отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину ніяким чином не порушувалось, а тому Чернігівська міська рада не є належним відповідачем.

З 01 січня 2004 року набрав чинності новий ЦК України.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, що набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю, споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених до попереднього власника.

Статтею 381 ЦК України визначено поняття садиби як земельної ділянки з розташованими на ній будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2009 року встановлено порядок користування земельною ділянкою по вул. Перемоги, 15 в м. Чернігові, виділено у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 255 кв.м, виділено у користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 270 кв.м (а.с. 220-221). Із висновку судової будівельно-технічної експертиза від 27.03.2009 року, згідно якої встановлено порядок користування земельною ділянкою між сторонами, вбачається, що спірний будинок Б-1 знаходиться на земельній ділянці, виділеній у користування позивачці ОСОБА_1

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2009 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований будинок «Б-1» (а.с. 18-20).

31.10.2012 року належна позивачці ОСОБА_1 1/2 частина будинку була продана з прилюдних торгів і 7 листопада 2012 року ОСОБА_7 видане свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку по вул. Перемоги, 15 в м. Чернігові.

03.12.2012 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Перемоги, 15 (а.с. 100-101).

На дійсний час власником 1/2 частини будинку № 15 по вул. Перемоги в м. Чернігові, тобто садиби, яка належала ОСОБА_1 є ОСОБА_4, яка залучена до участі у справі в якості третьої особи (а.с. 106).

Таким чином, враховуючи, що у 2012 році відбулося відчуження 1/2 частини будинку № 15 по вул. Перемоги в м. Чернігові, зважаючи на приписи ст.ст. 186, 377, 381 ЦК України, до ОСОБА_4 перейшло право користування 1/2 частиною земельної ділянки за вкзаною адресою, що раніше перебувала у користуванні позивачки ОСОБА_1, з усіма розташованими на ній будівлями і спорудами.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 зверталась з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з останньої ринкової вартості житлового будинку Б-1 після проведення ремонту у сумі 123613 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2013 року відмовлено в задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 (а.с. 15-17).

Звертаючись до суду з даним позов, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали вартістю 123613 грн. Вказана вартість визначена позивачкою на підставі висновку № 33-12С судової будівельно-технічної експертизи від 28.09.2012 року, проведеної у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на відновлення житлового будинку та моральної шкоди. Згідно вказаного висновку вартість у сумі 123613 грн. це ринкова вартість житлового будинку Б-1 з урахуванням проведених у будинку після 1994 року ремонтних робіт, факт проведення яких не заперечувала у судовому засіданні позивачка ОСОБА_1

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог саме шляхом визнання права власності на будівельні матеріали вартістю 123613 грн. без іх поіменування.

За викладених обставин, районний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У звязку із задоволенням апеляційної скарги підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи за рахунок позивача ОСОБА_1 у сумі 618 грн. 06 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 618 грн. 06 коп. по сплаті судовго збору за апеляційний розгляд справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: