Справа № 495/9650/13-ц
рішення
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
05 березня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який у ході розгляду уточнив, надавши суду уточнену позову заяву, згідно якої просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , вказуючи, що відповідачі без поважних причин не проживають у вищевказаній квартирі понад шість місяців.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги уточненого позову підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав, які викладені у позові.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно вона не проживає у вищевказаній квартирі приблизно 8 місяців, однак, це пов`язано з тим, що вона здійснює догляд за лежачими хворими та тимчасово проживає за іншою адресою, та пояснила, що борги, які вказує позивач у позовній заяві вона сплачує. Також пояснила, що на даний час у вищевказаній квартирі проживає її сестра, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої вказує, що він є інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим на судовому засіданні присутнім бути не може, просить суд справу розглядати за його відсутності, у присутності його матері - ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивачка, відповідача ОСОБА_1 , дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Згідно довідки №3 від 03.01.2013 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 , знаходиться на балансі ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 (а.с. 19).

ОСОБА_3 , як військовослужбовцю, на період проходження служби, була виділена для проживання квартира АДРЕСА_1 , де він проживав складом сім`ї 3 особи, що підтверджується списком проживаючих у ВПК «Білгород-Дністровський», виданий у березні 2005 року Одеським прикордонним загоном Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с. 11).

Згідно Архівної довідки Галузевого державного архіву державної прикордонної служби України № 753115/0.377 від 22.08.2012 року, вказано, що згідно книги алфавітного обліку прапорщиків ОКПП «Чорноморья», сім`я ОСОБА_3 складалась з : дружина ОСОБА_4 та її син ОСОБА_2 . (а.с. 9).

Згідно Наказу Окремого контрольно-пропускного пункту «Чорноморья» №204 вд 12.08.1992 року, старший прапорщик ОСОБА_3 був звільнений у запас (а.с. 10).

Згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області № 4475/04.1-25 від 15.09.2012 року, повідомляється про наявність актового запису про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 26.04.1991 року а також актового запису про смерть ОСОБА_5 від 05.02.2011 року (а.с. 12).

Згідно службової записки офіцеру житлово-експлуатаційного відділення відділу забезпечення ОСОБА_7 на імя Начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону Вальчук А.М. від 24.07.2012 року, за вдовою колишнього військовослужбовця запасу ОСОБА_3 рахується заборгованість за проживання в відомчій квартирі за адресою : квартира АДРЕСА_1 ,станом на 01.07.2012 року у сумі 3625, 17 гривень, про що ОСОБА_8 неодноразово повідомлялась листами-попередженнями, які були повернути у зв`яку з тим, що за цією адресою ОСОБА_8 не мешкає (а.с. 5).

Матеріали справи містять лист попередження від 19.10.2011 року №614/9282 на імя ОСОБА_8 з повідомленням про наявність заборгованості у загальній сумі 1227, 39 гривень з проханням погасити заборгованість до 01.11.2011 року; лист попередження від 15.03.2012 року №614/2164 на імя ОСОБА_8 з повідомленням про наявність заборгованості у загальній сумі 3025, 25 гривень з проханням погасити заборгованість до 01.04.2012 року; лист попередження від 20.04.2012 року №614/3318 на імя ОСОБА_8 з повідомленням про наявність заборгованості у загальній сумі 3441,51 гривень з проханням погасити заборгованість до 10.05.2012 року (а.с.6-8).

Згідно висновків акту обстеження житлових умов службової квартири від 03.08.2012 року, складеного начальником житлово-експлуатаційного відділення майором Николаєнко А.Г., помічником начальника прикордонного загону- начальником відділу правового забезпечення майором Осіповим С.Г., секретарем житловї комісії Гнатюк Л.О., начальником ремонтно-експлуатаційної групи прапорщиком ОСОБА_9 , який затверджено 03.08.2012 року Начальником Білгород-Дністровського прикордонного загону полковником ОСОБА_10 , у пристуності мешканців будинку АДРЕСА_3 прапорщика ОСОБА_11 , квартири АДРЕСА_4 віськовослужбовця запасу ОСОБА_12 , у квартирі за адресою : АДРЕСА_5 , на протязі тривалого часу ніхто не мешкає, не виявлено ніяких ознак мешканців квартири. що може приветис до псування державного майна та аварійного стану службового житла, неможливо повторно повідомити дружину померлого військовослужбовця ОСОБА_8 про погашення існуючої заборгованості у сумі 3808, 83 гривні (а.с. 13).

Згідно висновків акту обстеження житлових умов службової квартири від 20.09.2012 року, складеного начальником житлово-експлуатаційного відділення майором Николаєнко А.Г., помічником начальника прикордонного загону- начальником відділу правового забезпечення майором Осіповим С.Г., секретарем житловї комісії Гнатюк Л.О., начальником ремонтно-експлуатаційної групи прапорщиком ОСОБА_9 , який затверджено 03.08.2012 року Начальником Білгород-Дністровського прикордонного загону полковником ОСОБА_10 , у пристуності мешканців будинку АДРЕСА_3 прапорщика ОСОБА_11 , квартири АДРЕСА_4 віськовослужбовця запасу ОСОБА_12 , у квартирі за адресою : АДРЕСА_5 , на протязі тривалого часу ніхто не мешкає, не виявлено ніяких ознак мешканців квартири. що може привети до псування державного майна та аварійного стану службового житла, неможливо повторно повідомити дружину померлого військовослужбовця ОСОБА_8 про погашення існуючої заборгованості у сумі 3900, 66 гривні (а.с. 14).

Згідно акту обстеження житлових умов службової квартири від 08.01.2013 року, складеного помічником начальника прикордонного загону- начальником відділу правового забезпечення майором Осіповим С.Г., лейтенантом ОСОБА_7 прапорщиком ОСОБА_13 , вказано, що на момент перевірки двері відчинила ОСОБА_14 (з її слів двоюрідна сестра ОСОБА_8 ), якм вказала, що проживає у цій квартирі з листопада 2012 року з двома дітьми. (а.с. 15).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов квартиронаймачів, які утримують службове житло ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), складеного помічником начальника прикордонного загону- начальником відділу правового забезпечення майором ОСОБА_15 , техніком ІІ категорії житлово-експлутатаційного відділення відділу забезпечення Гнатюк Л.О., голови профспілки ОСОБА_13 , на момент перевірки у квартирі ніхто не знаходився, зі слів сусідів, мешканців квартири АДРЕСА_6 проживає сім`я із 3 трьох осіб (мати та дві доньки), які дане житло орендують у ОСОБА_16 , тобто ОСОБА_16 у цій квартирі не проживає (а.с. 20).

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР службові приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до абз. 1-3 п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України№ 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року, відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов`язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст.107 ЖК такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв`язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім`ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання (п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 16 квітня 1988 р. N 477 "Про гарантію житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання за умовами і характером роботи").

Згідно п. 2.19 Наказу Міністерства оборони України від 06.10.2006 р. № 577, зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 06.10.2006 р. № 1171/13045, особа, яка звільнена з військової служби в запас або у відставку і має вислугу менше ніж 20 років, підлягає виселенню зі службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Також підлягає виселенню із службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї без надання іншого службового житлового приміщення особа, звільнена з військової служби в запас або у відставку через службову невідповідність; у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Виселення провадиться у судовому порядку за позовом командування військової частини та квартирно- експлуатаційного органу, на обліку у яких перебуває службове житлове приміщення.

Згідно ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили Трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлвого кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, у справах про виселення зі службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються

службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради про включення їх до числа службових, а в будинках колгоспів - з часу затвердження виконавчим комітетом відповідної Ради рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених.

Ретельно вичивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_3 , як військовослужбовцю, була надана службова квартира АДРЕСА_1 складом сім`ї три особи ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_2 . У 1992 році ОСОБА_3 було звільнено у запас Збройних Сил України. За життя ОСОБА_3 жодних заяв відносно вищевказаної квартири до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) не надавав. Його дружина ОСОБА_1 також з будьякими заявами до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) не зверталась.

Таким чином, судом встановлено, що покійний чоловік відповідачки у 1992 році припинив трудові відношення із Білгород-Дністровським прикордонним загоном, тобто з урахуванням положень ст.. 124 ЖК Української РСР, втратив право користування службовою квартирою, а члени його родини, які покинули службове житлове приміщення взагалі з дати смерті основного квартировинаймача втратили будь яке право на користування службовим житловим приміщенням. Аналогічна правова позиція з питань виселення викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.11.2011 року по справі № 6-12836св11.

Також, як вказав у судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у позивача не перебувають, тобто не мають права на отримання житлового приміщення у постійне користування, а у службовому житловому приміщенні не можуть проживати у зв`язку з втратою правовідносин з організацією основного квартиронаймача. Тобто, відповідачі не перебувають на квартирному обліку в Білгород-Дністровському прикордонному загоні і за таких обставин не мають права на отримання службового житлового приміщення у постійне користування і є особами, що не визнані відповідно до житлового законодавства такими, що потребують поліпшення житлових умов.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_16 , ОСОБА_2 змінили місце проживання та залишили вказану квартиру за власною ініціативою, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Також при розгляді цієї справи суд приймає до уваги пояснення представника позивача, що позивач потребує вільного житлового фонду для забезпечення службовим житлом особовий склад у тому числі осіб, що прибули з зони проведення АТО на Сході України.

Відповідно до договору найму позивач звільняє надану йому службову квартиру при виїзді разом з усією сім`єю на інше місце проживання та договір найму вважається розірваним з дня вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше житлове приміщення в тому населеному пункті.

Згідно статті 71 ЖК Української РСР, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідачами не надно суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причини їх відсутності у житловому приміщенні, а також не звертались з заявою щодо продовження строку збереження за ними житлового приміщення у порядку визначеному законодавством України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є довденими, обгрнутованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 61, 107, 118, 124 ЖК Української РСР, Наказом Міністерства оборони України від 06.10.2006 р. № 577, зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 06.10.2006 р. № 1171/13045, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлвого кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, ст.ст. 1, 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ :