Справа № 303/8020/14-ц, 2/303/1777/15 Номер ряд. стат. звіту 43
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі одноособово:

головуючого - судді Іваницького Р.С.

при секретарі судового засідання Чудіній В.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про виселення, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про виселення ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмету іпотеки), розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Довговича, буд.18 та покладення судових витрат на ОСОБА_3.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити..

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснюючи тим, що в реєстрі поштових відправлень відсутні відомості про надсилання відповідачеві поштою вимоги про добровільне звільнення будинку, також посилався на Закон України про мораторій стосовно виселення, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.102-112).

З пояснень сторін та з дослідження матеріалів цивільної справи, встановлено, що 22.03.2006 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № MKНVGK00000088, відповідно до п.п. 1.1., 1.3. цього договору позичальнику надалися кредитні кошти в розмірі 150 000 Євро на купівлю житла за адресою Закарпатська область, м. Мукачево, вул.Довговича, 18, яке в забезпечення даного кредитного договору визначено як предмет іпотеки (а.с.6-10). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2014 року, яке набуло законної сили, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № MKНVGK00000088 від 22.03.2006 року в розмірі 275 008.95 Євро, що за курсом НБУ від 11.12.2013 року становить 3 022 348.36 грн., звернуто стягнення на будинок загальною площею 329,10 кв.м., житловою площею 99,50 кв.м., який розташований за адресою Закарпатська область, м. Мукачево, вул.Довговича, 18, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на підставі договору іпотеки від 22.03.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами державних дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.11, 12). 23.10.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надсилав вимогу - претензію про добровільне виселення з будинку, яку 30.10.2014 року, відповідачем отримано, що підтверджується реєстром поштових відправлень рекомендованих листів з поштовою квитанцією та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 13-15).

2із3

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з приписами ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною першою ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу України передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Чинним законодавством України (частини друга та четверта ст. 40 Закону України «Про іпотеку») встановлено певний порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення. Зокрема, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено і частиною третьою ст. 109 Житлового кодексу України.

Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до повідомлення розташованого на сайті Украпошти про відстеження переселання поштових відправлень, зазначено, «Інформація про наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації», моментом реєстрації поштових відправлень позивачем є 24.10.2014 року, а запит представником відповідача вчинено 22.06.2015 року, тобто за 2 місяці після спливу строку збереження інформації про наявність та стан пересилання поштових відправлень на сайті Украпошти (а.с.14, 107, 117). Відповідно суд не бере до уваги доказ представника відповідача стосовно спростування доказів позивача повідомлявшого належним чином відповідача про добровільне виселення, а тому суд приходить до висновку, що за відсутності досягнення згоди між сторонами іншого строку, а ніж місячний, для добровільного звільнення житлового будинку, відповідач зобов'язаний був звільнити будинок, на який звернено стягнення як на предмет іпотеки. Проте протягом місяця відповідач будинок не звільнив.

Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

За таких обставин враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 у встановлений законом строк добровільно не звільнив спірний будинок, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, стосовно виселення інших осіб, які проживають та зареєстровані в даній квартирі слід відмовити, так як дані особи не є визначені позивачем як відповідачі, а також відсутні відомості про предявлення позивачем вимоги до інших осіб, які проживають та зареєстровані про добровільне виселення з будинку.

Згідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 74, 57-60, 61, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 9, 109, 116 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

3із3

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованого за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул. Довговича, буд. 18.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у будинку (предмет іпотеки) за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул. Довговича, буд. 18, на користь ПАТ комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір у розмірі 365 гривень 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний тексту рішення складено 24 липня 2015 року.

Головуючий Р. Іваницький