Справа № 2-724/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Букіної О.М.

за участі секретаря- Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 17.07.2012 року між нею та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви посилається на те, що нею було укладено договір довічного утримання ВРТ №287739 з набувачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3, який був посвідчений державним нотаріусом П"ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. , зареєстрований в реєстрі № 8-2064 , а також накладена заборона на відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1 в зв»язку з посвідченням цього договору довічного утримання, до його припинення.

Вказує, що зазначена вище квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого П`ятою Київською державною конторою 18.02.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №1с-162, дублікат якого виданий П"ятою Київською державною нотаріальною конторою 12.12.1996року,зареєстрованого в реєстрі за №3к - 1531.

Посилається на те, що зміст укладеного з відповідачами договору довічного утримання та його правові наслідки державним нотаріусом 5-ої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. не були доведені їй до відома, тому вона, будучи юридично безграмотною жінкою, в момент укладення зазначеного договору не усвідомлювала, що квартира згідно з п.1 договору довічного утримання переходить у власність відповідачів.

Зазначає, що відповідачі, уклавши договір довічного утримання з особою похилого віку, не мали наміру своїми діями виконувати умови договору довічного утримання та з моменту укладення договору - 17 липня 2012 року і на час звернення до суду належним чином не виконали взяті зобов'язання по спірному договору.

Позивач вказує, що з наведених у договорі пунктів утримання (догляду) відповідачі виконали частково лише одну умову утримання (догляду), передбачену п.7.1 договору довічного утримання, а саме, декілька раз протягом 2013 року забезпечили необхідними лікувальними засобами за свій рахунок, інші види утримання (догляду) залишились невиконаними.

Посилається, що відповідачі з'являлися періодично, забрали ключі, які знаходились у сусідів на випадок надання їй невідкладної допомоги, забезпечення продуктами та ліками, виклику швидкої допомоги, та вважає, що укладення договору довічного утримання свідчить про намір відповідачів на одержання у власність квартири позивача без виконання передбачених договором умов, матеріального забезпечення, без утримання, піклування, прояви турботи про її стан здоров`я.

Крім того, вказує, що 09.04.2013 року вона звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання за наслідками розгляду якого відповідно до ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 22.05.013 року по справі №760/7437/13 затверджено мирову угоду, згідно з якою відповідачі зобов`язались добровільно, без судового розгляду розірвати договір довічного утриманням.

Але всупереч укладеним умовам мирової угоди, відповідачі ухилились від її виконання. Після затвердження мирової угоди, жодного разу не з"явились до державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Грииенко О.В. для виконання добровільно умов мирової угоди, продовжуючи не виконання своїх зобов`язань, передбачених договором довічного утримання. Виконати дану угоду в примусовому порядку неможливо. Відповідачі на телефонні дзвінки не відповідають, в П"яту Київську державну нотаріальну контору не з'являються, тому єдиним засобом захисту порушени прав є звернення до суду в порядку позовного провадження.

В ході розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21 лютого 2014 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м . Києва від 25.02.2015 року до участі у справі, як правонаступника померлої ОСОБА_6 залучено ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач-1 та її представник проти задоволення позову заперечували посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. В подальшому в судове засідання не з'явилися.

Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

Третя особа- Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направило, у зв`язку з чим судом ухвалено про проведення розгляду справи у відсутність представника управління.

Вислухавши думку позивача та її представника, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних матеріалів справи.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 17 липня 2012 року між ОСОБА_6 та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., який зареєстрований у реєстрі № 8-2064.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_6 передала у власність, а відповідачі в рівних частинах отримали квартиру АДРЕСА_2, взамін чого зобов`язались забезпечувати ОСОБА_6 утриманням та доглядом довічно, в порядку та спосіб передбачений п.7. , 7.1 Договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 ст.ст. 749, 751 ЦК України, передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування),якими набувач має забезпечувати відчужувача. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Сторони визначили в п.7 договору, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 500 гривень.

Крім того утримання (догляд) визначено сторонами у вигляді :

- забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. У сторін є право користування допоміжними приміщеннями квартири;

- забезпечення харчуванням;

- надання побутових послуг (прання постільної білизни, послуги перукарні, прибирання житла);

- забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям;

-забезпечення належними лікувальними засобами ;

-супровід відчужувача до лікувальних закладів та відвідування під час перебування в них , надання допомоги ( продукти харчування , ліки, фінансова допомога тощо);

-здійснення догляду та надання необхідної допомоги за згодою сторін.

Пред`явивши даний позов ОСОБА_6, вказувала, що з моменту укладення договору та по день звернення до суду з даним позовом, відповідачі своїх обов`язків не виконували , крім забезпечення в 2013 року декілька разів лікувальними засобами, інші послуги відповідачами не були здійснені.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили, що на прохання ОСОБА_1 вони тривалий час доглядали ОСОБА_6 Пояснили, що відповідачів у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 не бачили. Підтвердили, що матеріальне забезпечення та утримання ОСОБА_6 займалася ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що з приводу невиконання відповідачами обов`язків по договору довічного утримання, 09 квітня 2013 року звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 22.05.2013 року (справа №760/7437/13-ц, суддя Українець В.В.) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про розірвання договору довічного утримання затверджено мирову угоду , згідно умов якої позивач та відповідачі по справі висловили свою згоду на добровільне розірвання договору довічного утримання від 17.07.2012 року.

Разом з тим встановлено, що мирова угода сторонами в добровільному порядку виконана не була, а у видачі виконавчого листа позивачу було відмовлено внаслідок відсутності в ній умов зобов'язального характеру.

Внаслідок даних обставин, позивач ОСОБА_6 звернулася у жовтні 2013 року з позовом до відповідачів про розірвання договору довічного утримання з підстав передбачених ст. ст. 744, 746, 755, 756 ЦК України.

Вбачається, що вказані вище справи хоча і містять один і той же предмет, сторін по справі, проте підстави та обставини в обґрунтування позову є різними.

Та обставина, що відповідачі погодилися на розірвання договору довічного утримання в добровільному порядку фактично свідчить про визнання факту невиконання взятих зобов'язань перед ОСОБА_6

Суд вважає, що оскільки умови мирової угоди виконані не були та відповідно виконання даної угоди в примусовому порядку є неможливим, що підтверджується листом Солом'янського районного суду м.Києва про відмову у видачі виконавчого листа, звернення позивача до суду з даним позовом відповідає способу захисту порушеного права.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Виходячи з того, що відповідачі свої обов`язки по договору не виконують, ухиляються від матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, що обумовлені договором, доказів на спростування доводів позивача не надали, суд вважає, що позов є доведеним та підлягає задоволенню, а тому договір довічного утримання у відповідності до ч.1 статті 755 ЦК України підлягає розірванню.

Проте, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про повернення у власність позивачці спірної квартири, оскільки рішення суду про розірвання договору довічного утримання є відповідною правовою підставою для проведення певних реєстраційних дій, в тому числі щодо здійснення поточної реєстрації права власності за позивачкою та окремого застереження не потребує.

В порядку розподілу судових витрат з відповідачів в рівних долях підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.749, 751, 755 ЦК України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 17 липня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_3,посвідчений державним нотаріусом П»ятої державної нотаріальної контори Гриценко О.В. та зареєстрований в реєстрі № 8-2064.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :