Справа №487/7438/13-ц 11.02.2015 11.02.2015 11.02.2015
Провадження №22-ц/784/83/15 Суддя першої інстанції: Боброва І. В.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем: Яценко Л.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі - ПАТ КБ «Надра») про визнання правочину недійсним та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 11 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 08/08/2006/840 К-389, за яким відповідач одержав 30 000 дол. США кредиту зі сплатою 10 % річних на строк до 8 серпня 2036 року для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу.

У цей же день на забезпечення виконання кредитних зобов'язань укладено договір поруки між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3

Посилаючись на неналежне виконання боржником умов договору, внаслідок чого станом на 24 липня 2013 року утворилася заборгованість, позивач, остаточно уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів солідарно 100 891,59 дол. США, що еквівалентно 806 426,51 грн., з яких: 28 316,90 дол. США, що еквівалентно 806 426,51 грн. - тіло кредиту, 11 429,01 дол. США, що еквівалентно 91 352,11 грн. - відсотки, 52 818,86 дол. США, що еквівалентно 422 181,15 грн. - пеня, 3000 дол. США, що еквівалентно 23 979 грн. - штраф, 5 326,82 дол. США, що еквівалентно 42 577, 27 грн. - комісія.

В свою чергу відповідачі звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра» в якому, посилаючись на те, що позивач під час укладання договору в супереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не надав письмової інформації щодо сукупної вартості кредиту та умов кредитування, а також на нечесну підприємницьку практику з боку Банку та введення їх в оману, щодо обставин, які мають істотне значення, остаточно уточнивши позовні вимоги просили суд визнати недійсним кредитний договір та зобов'язати ОСОБА_2 повернути ПАТ КБ «Надра» суму кредиту у розмірі 16 320,00 дол. США .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 грудня 2013 року зустрічна позовна заява об'єднана з первісним позовом в одне провадження.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» кредиту заборгованість у розмірі 111 526,63 грн. з яких: 8 557,94 дол. США по відсотках, 3 518,33 дол. США - комісія, 15 000 грн. - пеня. В частині позовних вимог щодо стягнення штрафу та заборгованості за тілом кредиту - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Надра» про визнання правочину недійсним та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду в частині задоволення вимог ПАТ КБ «Надра» про стягнення з відповідачів в солідарному порядку кредитної заборгованості скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог, рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

ПАТ КБ «Надра» в своїй апеляційній скарзі посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ «Надра» задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили відхилити апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 11 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник - ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 08/08/2007 840 К 389, за умовами якого останній отримав грошові кошти у сумі 30 000 дол. США зі сплатою 10,00% річних, платою за управління кредитом у розмірі 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості по кредиту щомісячно протягом усього терміну користування кредитними коштами на 360 місяців до 8 серпня 2036 року (т. 1 а.с. 5-6).

Згідно пунктів 3.3.2-3.3.3 вказаного договору позичальник повинен щомісяця до 10 числа поточного місяця вносити мінімальний необхідний платіж у сумі 379 дол. США.

Черговість зарахування коштів при наявності заборгованості за кредитом визначена п. 3.5 кредитного договору. Пункт 3.6. надає право Банку змінювати таку черговість зарахування коштів на свій розсуд.

Того ж дня, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого, остання зобов'язалася перед Банком відповідати за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 08/08/2007 840 К 389 від 11серпня 2006 року (т. 1 а.с. 7,8).

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Між тим, позичальник ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 24 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 100 891,59 дол. США, що еквівалентно 806 426,51 грн., з яких: 28 316,90 дол. США, що еквівалентно 806 426,51 грн. - тіло кредиту, 11 429,01 дол. США, що еквівалентно 91 352,11 грн. - відсотки, 52 818,86 дол. США, що еквівалентно 422 181,15 грн. - пеня, 3000 дол. США, що еквівалентно 23 979 грн. - штраф, 5 326,82 дол. США, що еквівалентно 42 577, 27 грн. - комісія.

Відповідно до норм ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пункт 4.2.4 кредитного договору передбачає право Банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергового платежу.

На адресу відповідачів кредитодавцем направлено досудові вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, проте кредитні зобов'язання не виконані (т. 1 а.с.13).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неналежне виконання зобов'язання за кредитним договором, а тому вимоги про стягнення кредитної заборгованості підлягають задоволенню.

Між тим, задовольняючи вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення в солідарному порядку кредитної заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача, суд виходив з солідарної відповідальності боржника та поручителя.

Проте, з таким висновком погодитися в повній мірі не можливо.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки, укладеному між позивачем та ОСОБА_3 вбачається, що в ньому не встановлено строку, а лише зазначено, що дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - кінцевий термін повернення кредиту є 8 серпня 2036 року.

В порядку реалізації права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України Банком було встановлено строк дострокового погашення кредиту шляхом пред'явлення вимоги до позичальника - ОСОБА_2 та поручителя - ОСОБА_3 24 жовтня 2012 року (т. 1 а.с.13-14).

За такого, у ПАТ КБ «Надра» виникло право пред'явити вимогу до ОСОБА_3, як поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 24 жовтня 2012 року, протягом наступних шести місяців до 24 квітня 2013 року.

З позовом до суду Банк звернувся 20 липня 2013 року, тобто після закінчення строку поруки.

Згідно правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі №6-6цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

За таких обставин, у ПАТ КБ «Надра» право вимагати від поручителя - ОСОБА_3 обов'язку щодо сплати кредитної заборгованості у солідарному порядку з позичальником - ОСОБА_2 припинилося.

Таким чином, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині задоволення вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення з неї кредитної заборгованості в солідарному порядку.

Що стосується вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості то слід виходити з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З розрахунку наданого Банком вбачається, що останній платіж позичальником було здійснено 10 серпня 2009 року, а позов до суду подано 20 серпня 2013 року.

Враховуючи встановлене та положення вказаних вище норм, а також правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі №6-116цс13, кредитну заборгованість слід рахувати з 20 серпня 2010 року.

Такої думки притримався і суд першої інстанції, але у зв'язку з відсутністю розрахунку простроченої кредитної заборгованості, відмовив у стягненні тіла кредиту.

На вимогу апеляційного суду позивачем було надано розрахунок із зазначенням простроченої заборгованості та дострокової заборгованості за кожний місяць відповідно до всіх складових - тілу кредиту, відсотків, пені та комісії станом на 24 липня 2013 року (т. 2 а.с.76-79).

Отже, розмір заборгованості з серпня 2009 року по 24 липня 2014 року буде становити: по тілу кредиту - 28 173,90 дол. США, що еквівалентно 22 193,98 грн., за відсотками - 9076, 15 дол. США, що еквівалентно 72545,67 грн., комісії - 3 762,85 дол. США, що еквівалентно 30 076,46 грн. та пені 1580,29 дол. США, що еквівалентно 12 631,26 грн. (розрахунок пені з липня 2012 року по липень 2013 року 113,30 дол. США (8772 дол. США : 360дн. х 31дн. х15%) + 114,17 дол. США (9134 дол. США : 360 дн.х30дн.х15%) + 122,66 дол. США ( 9496 дол. США :360 дн. х 31дн. х15%) + 123,19 дол. США ( 9856 дол. США :360 дн.х30 н. х15%) + 132,42 дол. США (10252 дол. США :360дн.х31дн.з15%) + 137,07 дол. США (10612 дол. США :360дн.х31дн.х15%) + 109,28 дол. США (10974 дол. США:360дн.х28дн.х15%)+146,66дол.США(11354дол. США:360дн.х31дн.х15%) 136,66дол.США (1714дол.США:360дн.х30дн.х14%)+145,56дол.США(12074дол.США:360дн.х31дн.х14%)+145,06 дол. США (12434 дол. США:360дн.х30дн.х14%)+ 154,26 дол. США (12796 дол. США:360дн.х31дн.х14%).

Таким чином, рішення суду на підставі п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК в частині розміру стягнення кредитної заборгованості з позичальника - ОСОБА_2 та судових витрат підлягає зміні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра Банк» заборгованість за кредитним договором № 08/08/2006/840 К-389 від 11 серпня 2006 року станом на 24 липня 2013 року у розмірі 42593,19 дол. США, що еквівалентно 340 447,37 грн. з яких: 28 173,90 дол. США, що еквівалентно 225 193,98 грн., 9076,15 дол. США, що еквівалентно 72 545,67 грн., по відсотках, 3 762,85 дол. США , що еквівалентно 30 076,46 грн. - комісія, 1580,29 дол. США, що еквівалентно 12631,26 грн. пеня.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 404,47 грн.

Висновок суду про відмову у стягненні штрафу, як складової кредитної заборгованості, то він є вірним, оскільки доказів відповідно до підстав за якими він підлягає стягненню, матеріали справи не містять.

Висновок суду щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії є вірним.

Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Кодексу про зобов'язання та договір, так і приписи його частини другої статті 627 щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів.

Зі змісту ст. 638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За положеннями ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ч.1-3,5,6, ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В роз'ясненнях, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 16 листопада 2009 року N 9 передбачено , що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Доказів на підтвердження того, що кредитний договір суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Крім того, факт умислу та обману в діях ПАТ КБ «Надра» під час укладання кредитного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не доведено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги відповідачів зводяться до підстав позовів та не спростовують обґрунтованих висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, а в частині задоволення вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 та судових витрат змінити.

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 08/08/2006/840 К-389 від 11 серпня 2006 року станом на 24 липня 2013 року у розмірі 42593,19 дол. США, що еквівалентно 340 447,37 грн. з яких: 28 173,90 дол. США, що еквівалентно 225 193,98 грн., 9076,15 дол. США, що еквівалентно 72 545,67 грн., по відсотках, 3 762,85 дол. США, що еквівалентно 30 076,46 грн. - комісія, 1580,29 дол. США, що еквівалентно 12631,26 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 3 404,47 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: