Єдиний унікальний номер 725/3401/15-ц
Номер провадження 2/725/718/15
07.07.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Стоцька Л. А.
при секретарі Слободян В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька.
ОСОБА_1 посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 29.09.2010 року рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці шлюб між ними було розірвано.
Від подружнього життя у сторін є одна малолітня дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначила, що після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_4 проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вона піклується про здоровя доньки, її фізичний та духовний розвиток.
Також позивачі вказували на те, що мають намір оздоровити дитину, оскільки дівчинка потребує відпочинку, зміни обстановки та оздоровлення. Вони планують подорож до країн Болгарії, Польші та Греції у період з 01.07.2015 року до 01.09.2015 року.
Відповідач після розлучення життям доньки не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки та не відвідує її. Вважають, що така позиція батька дитини шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку.
Крім того, зазначили, що ОСОБА_3, зловживаючи своїми правами, не знаходить часу та бажання для надання згоди на тимчасовий виїзд у їх супроводі малолітньої за кордон, для медичного оздоровлення та відпочинку за межами України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_4
Просили позов задовольнити, надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 для тимчасового виїзду за межі України до країн Болгарії, Греції, Польші без згоди батька дитини ОСОБА_3. Дозволити тимчасовий виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до країн Болгарії, Греції, Польші з 01.07.2015 року по 01.09.2015 року без згоди та супроводу його батька ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабусі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в яких позов підтримали, просили задовольнити.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи за останнім місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21.09.2010 року шлюб між ними було розірвано (а.с.8). Від шлюбу у них є одна малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.7).
Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матірю, зазначену обставину відповідач не заперечував, а тому суд на підставі ст.60 ЦПК України визнає її такою, що не підлягає доказуванню .
Відповідач ОСОБА_3 записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював.
Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_6 РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.
У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.
За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.
Згідно ч.2 п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №932 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
На даний час позивачка ОСОБА_1 має намір виїхати разом із малолітньою донькою та бабусею з метою її оздоровлення за кордон, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, зробити цього не може, як і не може оформити необхідні документи.
Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
На підставі наведеного та враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, а також приймаючи до уваги неможливість отримання необхідної для цього згоди батька, місце перебування якого не відоме, суд вважає за необхідне задовольнити позов та надати позивачам дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх малолітньої доньки, та на оформлення необхідного для виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проїзного документа.
Керуючись ст.313 Цивільного кодексу України, ст.ст.141, 180-183,184 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 10, 60,209,212-215,218,367 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 для тимчасового виїзду за межі України до країн Болгарії, Греції, Польщі без згоди батька дитини ОСОБА_3.
Дозволити тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до країн Болгарії, Греції, Польщі з 01.07.2015 року по 01.09.2015 року без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабусі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 246 грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька