Справа № 136/403/14-ц Провадження № 22-ц/772/1649/2015Головуючий в суді першої інстанції Пороховий Г. І.
Категорія 47 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чуприни В.О., Чорного В.І.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, третіх осіб: ОСОБА_3, Липовецького районного відділу Управління Державного земельного агентства у Вінницькій області, про визнання частково недійсним рішення сільської ради та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року позивач звернулась в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Кицюк О.П., зареєстрованого в реєстрі за №2164 від 26.08.2009 року, їй на праві власності належить ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.09.1976 року. Інша ? частина вказаного будинковолодіння належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6. За даним будинковолодінням закріплено земельну ділянку для його обслуговування у розмірі 0,15 га. Позивач зазначила, що влітку 2013 року маючи намір приватизувати вказану земельну ділянку, вона звернулась до Липовецької міської ради, з відповіді якої від 28.08.2013 року дізналась, що рішенням 4 сесії 5 скликання від 12.10.2006 року за №78 вказану земельну ділянку площею 0,15 га було безкоштовно передано у власність ОСОБА_3, на підставі чого останньою було виготовлено державний акт на землю і внаслідок чого було порушено її право користування та володіння спірною земельною ділянкою, а тому просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради від 25.02.1998 року за №24 в частині надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1; рішення Липовецької міської ради 4 сесії 5 скликання від 12.10.2006 року за №78 в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1, а також скасувати відповідний державний акт.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 25.04.2014 року в задоволенні позову відмовлено, при цьому проголошена резолютивна частина рішення не відповідає повному тексту рішення суду.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, при цьому робиться посилання на допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник Липовецької міської ради, ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Представник Липовецького районного відділу Управління Державного земельного агентства у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів які б підтверджували факт перебування спірної земельної ділянки у власності чи користуванні спадкодавця ОСОБА_5 і право на яку могло б перейти до позивача в порядку спадкування, крім того рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 були прийняті за життя спадкодавця і нею не оскаржувались, а також відмова в задоволенні позову обґрунтована пропуском строку позовної давності

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - мати позивача та третьої особи - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.05.2008 року і згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П. 26.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2164, ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_5 на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

Вказане свідоцтво зареєстровано в КП «ВООБТІ» 10.10.2009 року за реєстровим №1388, із якого видно, що 7/16 часток житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2. Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частки вищезазначеного спадкового майна не видано.

Інша ? частка будинковолодіння АДРЕСА_1 належить на праві власності третій особі - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічна позиція закріплена в ст. 120 Земельного Кодексу України.

З листа Липовецької міської ради від 28.08.2013 року вбачається, що згідно із земельно-кадастровою документацією земельна ділянка площею 0,1557 га по АДРЕСА_1, яка була надана для ведення особистого селянського господарства рахувалася за ОСОБА_5. Для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд земельна ділянка по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 не надавалась.

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (на якій розташований житловий будинок, що належав ? частини ОСОБА_5 та ? частини ОСОБА_6.), площею 0,15 га по АДРЕСА_1, була виділена ОСОБА_6.

Рішенням Виконавчого комітету Липовецької селищної ради від 25.02.1998 року №24 «Про надання земельних ділянок громадянам селища для ведення особистого підсобного господарства» земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 вирішено переоформити на ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Рішенням Липовецької міської ради 4 сесії 5 скликання від 12.10.2006 року № 78 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу із рішення Липовецької міської ради Вінницької області 30 сесії 5 скликання від 06.10.2009 року №443 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та внесення часткових змін до рішень попередніх сесій міської та селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1473 га по АДРЕСА_1, в тому числі 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0473 га - для особистого селянського господарства.

З матеріалів справи видно, що на підставі вказаного рішення 02.02.2010 року відділом Держкомзему у Липовецькому районі, ОСОБА_3 видано два державні акти: серії НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,0473 га - для особистого селянського господарства.

За клопотанням представника позивача було витребувано у Липовецькій міській раді всі рішення щодо надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 та встановлено, що за вказаною адресою земельна ділянка ОСОБА_5 взагалі не надавалась, загальна площа даної земельної ділянки становить 0,1473 га, яка згідно державних актів: серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3, виданих на підставі рішення Липовецької міської ради Вінницької області 30 сесії 5 скликання від 06.10.2009 року №443, належить на праві власності ОСОБА_3.

Таким чином, земельна ділянка по АДРЕСА_1 не перебувала в користуванні спадкодавця ОСОБА_5 і відповідно до позивача не перейшло право на вказану земельну ділянку і до того ж позивачем не оскаржується рішення, за яким фактично земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_3.

Щодо наявності у власності ОСОБА_2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, то остання не позбавлена можливості захистити свої права на користування власністю у інший передбачений законом спосіб.

Також, судова колегія, з урахуванням викладених в позовній заяві тверджень, вважає, що позивачем при зверненні в суд не пропущено строк позовної давності і відповідно відсутні підстави для застосування положень ч.4 ст. 267 ЦК України.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_2 позов про визнання частково недійсним рішення сільської ради та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку є безпідставним і недоведеним, а тому рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25.04.2014 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, третіх осіб: ОСОБА_3, Липовецького районного відділу Управління Державного земельного агентства у Вінницькій області, про визнання частково недійсним рішення сільської ради та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.О. Чуприна

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: