У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання права на оренду земельної ділянки та визнання договору укладеним, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, про визнання права на оренду земельної ділянки загальною площею 0,0549 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1, та визнати договір про оренду землі від 16 червня 2009 року, укладений між нею та Львівською міською радою, відповідно до ухвали Львівської міської ради «Про передачу земельних ділянок на АДРЕСА_1» від 27 грудня 2007 року №1459, на умовах, які ним передбачені.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право на оренду земельної ділянки загальною площею 0,0549 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнано договір оренди землі від 16 червня 2009 року, укладений між Львівською міською радою в особі директора департаменту містобудування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 згідно з ухвалою Львівської міської ради «Про передачу земельних ділянок на АДРЕСА_1» від 27 грудня 2007 року № 1459, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0549 га, поновленим на строк п'ять років - до 27 грудня 2017 року на умовах, що передбачені договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року, згадане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином виконувала умови договору оренди земельної ділянки від 16 червня 2009 року та до спливу строку його дії своєчасно повідомила Львівську міську раду про намір щодо продовження його оренди на новий термін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивачем було порушено процедуру поновлення договору оренди передбачену положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Проте повністю погодитися із висновками суду апеляційної інстанції не можна з таких підстав.

Судами встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 перебуває у комунальній власності міста.

16 червня 2009 року, на підставі ухвали Львівської міської ради № 899 від 07 червня 2007 року «Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у м. Львові» та ухвали Львівської міської ради №1459 від 27 грудня 2007 року «Про передачу гр.гр. ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11 земельних ділянок на АДРЕСА_1», між ОСОБА_6 та Львівською міською радою було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач прийняла у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для ведення городництва, строком на п'ять років, до 27 грудня 2012 року (а.с. 6-7).

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Правовою підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що знаходиться в державній чи комунальній власності, є рішення власника (орендодавця) в особі відповідних органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово зверталась до відповідачів із заявами про продовження терміну оренди земельних ділянок, про що зазначено у листі Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин №2403-3вих-2096 від 03 грудня 2013 року (а.с. 12, 112).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не перевірив належним чином фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не з'ясував чи приймалось органом місцевого самоврядування рішення про передачу спірної земельної ділянки іншим особам після закінчення терміну дії договору оренди з позивачем, чи розроблялась технічна документація щодо виділення земельної ділянки іншим орендарям, які мають намір на її оренду, чи продовжує позивач користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі, чи направлялися міською радою на адресу позивача листи-повідомлення про припинення договору оренди землі.

Апеляційний суд, посилаючись на Генеральний план м. Львова, затверджений ухвалою Львівської міської ради від 30 вересня 2010 року № 3924, зазначив про неможливість укладення з позивачем договору оренди на новий термін, з огляду на те, що цільове призначення цієї земельної ділянки змінено, проте а ні Генерального плану, а ні ухвали Львівської міської ради від 30 вересня 2010 року № 3924 матеріали справи не містять.

Водночас, висновок апеляційного суду, що позивачем не було дотримано положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» спростовується відповідями відповідача (а.с. 12, 112, 113), з яких вбачається, що позивач неодноразово зверталась до Львівської міської ради, в тому числі з питання про поновлення договору оренди.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судове рішення теж не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук