У х в а л а

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., КасьянаО. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Південбудтранс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Південбудтранс» на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Південбудтранс» (далі - ПрАТ «Південбудтранс») звернулося до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що на підставі договору зберігання і актів прийому-передачі передало ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на зберігання автонавантажувач 4014 М вартістю 69 600 грн, автошини і автозапчастини на суму 18 258 грн 06 коп., автоінструменти на суму 53 178 грн 84 коп., проте останні добровільно вказане майно йому не повертають, з урахуванням уточнень просило зобов'язати відповідачів солідарно повернути з їхнього незаконного володіння спірне майно.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2015 року рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року змінено, виключено з його мотивувальної частини висновок щодо передачі ОСОБА_4 майна, належного ПрАТ «Південбудтранс», за договором зберігання.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПрАТ «Південбудтранс», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ПрАТ «Південбудтранс» необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно із ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відмовляючи в задоволенні позову ПрАТ «Південбудтранс» до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із доведеності факту існування між ними договірних відносин зі зберігання спірного майна. Проте передане відповідачу на зберігання спірне майно не може бути витребувано в останнього на підставі приписів ст. 387 ЦК України, на яку як на підставу позову посилався позивач, оскільки вибуло за волею самого ж позивача на підставі договору зберігання, а не всупереч його волі, що виключає застосування до спірних правовідносин приписів вказаної статті.

Змінюючи в цій частині рішення суду першої інстанції та погоджуючись із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, апеляційний суд виходив із того, що позивач не довів факту знаходження спірного майна у володінні відповідачів та існування будь-яких договірних відносин з відповідачами щодо зберігання такого майна. Крім того, позивач не довів належність йому автошин і автозапчастин на суму 18 258 грн 06 коп. та автоінструментів на суму 53 178 грн 84 коп.

Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами наданих позивачем доказів, зокрема актів прийому-передачі спірного майна на зберігання відповідачам - безпідставні, оскільки висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Південбудтранс» відхилити.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

О. П. Касьян

В. О. Савченко