Справа № 462/686/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/861/15 Доповідач в 2-й інстанції:Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М., Струс Л.Б.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

27 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. У позовній заяві просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 14.12.1961 року виконавчим комітетом Великопільської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис № 13. Як на підстави для задоволення позовних вимог, посилався на те, що зареєстрували шлюб 14.12.1961 року. Від спільного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. З відповідачкою подружніх стосунків не підтримує, починаючи з 1987 року спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У нього з ОСОБА_4 склалися різні погляди на життя. Вважає, що подальше перебування у шлюбі з нею та примирення неможливі, а тому просить шлюб розірвати.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 14.12.1961 року виконавчим комітетом Великопільської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис № 13, - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 125,00 грн. понесених позивачем судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 118,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4, яка вважає його незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що вона, перебуваючи у шлюбі з позивачем, проживала з ним в житловому будинку АДРЕСА_1 та вела спільне господарство в період з 1991 року по 2000 рік, тому висновок суду про припинення подружніх стосунків з 1987 року є безпідставним. Звертає увагу на те, що дана обставина має важливе значення, оскільки позивач подав позов про визнання права власності на будинок в АДРЕСА_1, посилаючись на припинення подружніх відносин і ведення спільного господарства з 1987 року. Крім цього, починаючи з 2000 року позивач перешкоджав їй користуватися вищевказаним будинком. Зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про судові засідання, відтак ухвалення заочного рішення у даній справі не відповідає вимогам ЦПК України. Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та у мотивувальній частині вказати про фактичне припинення шлюбних відносин з 2001 року і визначити причиною розпаду сім`ї перешкоджання позивачем у користуванні спільним будинком, що унеможливило проживання з ним однією сім`єю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення частково не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 27 січня 2014 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, у якому на одну з підстав для розірвання шлюбу послався на те, що починаючи з 1987 року проживають окремо, спільного господарства з відповідачкою не веде.

Ухвалюючи 13 жовтня 2014 року заочне рішення про задоволення позову, суд першої інстанції в мотивувальній його частині послався на те, що: «обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах».

Проте до такого висновку в оскаржуваній частині суд першої інстанції прийшов без належного з?ясування обставин справи та у відсутності сторін.

Судом залишено поза увагою письмові заперечення відповідачки ОСОБА_4 на позовну заяву, подані нею 18.02.2014 року, у яких вона заперечує посилання у заяві ОСОБА_2 в тій частині, що вона не проживала разом з ним та не вела спільне господарство з 1987 року. Як докази протилежного долучила до заперечення копії судових рішень Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2012 року та 14 червня 2013 року, які залишені без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 квітня та 16 жовтня 2013 року, якими: зобов?язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкод в користуванні будинком АДРЕСА_1 та відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову про визнання ОСОБА_4 втратившою права користування цим будинком; визнано спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с. 12-23).

Отже посилання районного суду в мотивувальній частині оскаржуваного рішення на вищезазначене є невірним та недоведеним.

Тому, з метою усунення зазначених вище недоліків рішення суду першої інстанції та приведення його у відповідність до вказаних вище процесуальних норм, слід доповнити мотивувальну частину заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року після слів - тексту: «Поаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.03.2014 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення ним позовних вимог» - словом: «частково», і далі по тексту - «знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах».

Вимоги апелянта вказати у мотивувальній частині рішення суду про фактичне припинення шлюбних відносин з 2001 року і визначити причиною розпаду сім`ї перешкоджання позивачем у користуванні спільним будинком, що унеможливило проживання з ним однією сім`єю, - до задоволення не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами (ст. 58 ЦПК України), а також з огляду на межі розгляду справи апеляційним судом (ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України).

В решті рішення районного суду не оскаржується і підстав для його скасування, передбачених ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає, тому підлягає залишенню без змін.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржувані частині ухвалене при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, тому підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 3, 308, 309 ч. 1 п. 2; 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Доповнити мотивувальну частину заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року після слів - тексту: «Поаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.03.2014 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення ним позовних вимог» - словом: «частково», і далі по тексту - «знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Копняк С.М.

Струс Л.Б.