Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Херсонської області від 6 квітня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 7 травня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань станом на 13 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 13 915 грн 34 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 527 грн 87 коп., заборгованості по процентам за користування - 7 153 грн 64 коп., пені та комісії за користування кредитом - 4 095 грн, штрафу (фіксованої частини) - 500 грн, штрафу (процентної складової) - 638 грн 83 коп.

Враховуючи наведені обставини, просило стягнути з нього заборгованість у вищезазначеному розмірі.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд, застосувавши ст.ст. 256, 261, 267, 1050 ЦК України, врахувавши правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності, оскільки останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитом згідно із розрахунком був внесений відповідачем по комісії у січні 2011 року, а по процентах - у квітні 2011 року.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель