АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М

суддів - Козлова С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, фізична особа-підприємець ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю " Облжилпостачторг" про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи - фізична особа-підприємець ОСОБА_4, ТОВ "Облжилпостачторг" про стягнення на його користь збитків у сумі 296 467, 90 грн., які були завдані недостачею товарно-матеріальних цінностей за договором зберігання, укладеного у формі акта прийому- передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04 грудня 2012 року. (а.с.5)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. ( а.с.80)

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції , колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене судове рішення відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до актів прийому-передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04 грудня 2012 року, складених ФОП ОСОБА_4 та завідуючій складом ТОВ "Облжилпостачторг" ОСОБА_3, у присутності ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 здала, а представник складу ОСОБА_3 прийняла на відповідальне зберігання матеріальні цінності на загальну суму 298 813 грн. (а.с.13,14)

Згідно акту інвентаризації від 13 лютого 2013 року, який складений ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4, було засвідчено відсутність на складі ТОВ "Облжилпостачторг" товарно - матеріальних цінностей та їх недостача в розмірі 296 467,90 грн. ( а.с.16)

03 квітня 2013 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за всіма зобов*язаннями до ТОВ "Облжилпостачторг", згідно договору зберігання, укладеного у формі акту прийому-передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04.12.2012 року.

Також позивачем, до матеріалів даної справи, був долучений договір між ФОП ОСОБА_4 та ним про уступку права вимоги до ОСОБА_3 ( а.с.17)

Як вбачається із заочного рішення Київського районного суду м. Донецька від 20 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ "Облжилпостачторг", третя особа - ФОП ОСОБА_4 про визнання дійсним договору та стягнення коштів задоволено. Визнано дійсним договір зберігання, укладений у формі акта прийому-передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04.12.2012 року між зберігачем ТОВ "Облжилпостачторг" та поклажодавцем ФОП ОСОБА_4 Стягнуто з ТОВ "Облжилпостачторг" на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду 296 467,90 грн. ( а.с.19)

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач не звертався до вказаного суду за видачею виконавчого листа для примусового виконання рішення про стягнення з ТОВ "Облжилпостачторг" зазначеної суми.

Подаючи позовну заяву, 16 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 зазначив, що ТОВ "Облжилпостачторг" перебуває у стадії банкрутства, що свідчить про відсутність у нього коштів для відшкодування шкоди, а тому, на його думку, він має можливість відновити свої порушені права за рахунок фізичної особи, ОСОБА_3, яка завдала шкоду, допустила недостачу товарно-матеріальних цінностей.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно зазначив, що спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування шкоди ТОВ "Облжилпостачторг", де працювала ОСОБА_3, а тому не знайшов правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення збитків з останньої, при наявності вищезазначеного заочного рішення суду від 13.11.2013 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Як вбачається з постанови господарського суду Донецької області від 05 листопада 2013 року ТОВ "Облжилпостачторг" визнано банкрутом, внаслідок його фінансової неспроможності, була відкрита ліквідаційна процедура строком на 12 місяців до 05 листопада 2014 року.( а.с.43)

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів щодо порушення його прав та інтересів з боку відповідачки ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, оскільки вони зводяться до незгоди з цими висновками суду по оцінці доказів та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, дав належну оцінку доказам в їх сукупності. Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону. А отже апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: