Справа № 579/466/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді - Сірої Г.І.,

за участі секретаря - Печенової Л.В.,

з участю: прокурора - Школи О.М.,

представника позивача - органу опіки та піклування

Вишгородської районної державної адміністрації

Київської області - Грищенко К.А.,

неповнолітнього - ОСОБА_2,

законного представника неповнолітнього - ОСОБА_3,

представників:

служби у справах дітей

Кролевецької РДА - Чабан В.М.,

Тулиголівської сільради Кролевецького

району - Кирика М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевець справу за позовом органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в інтересах ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, -

в с т а н о в и в:

Вишгородська районна державна адміністрація звернулася до суду 27.03.2015 року з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги наступним чином.

У АДРЕСА_1 у сім'ї дядька ОСОБА_3 з червня 2014 року проживає неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 З 01.09.2014 року хлопець навчається у Вишгородській загальноосвітній школі №1. Вихованням та утриманням дитини займається дядько ОСОБА_3.

Батько хлопця ОСОБА_7 згідно з рішенням Вишгородського районного суду від 08.08.2014 року позбавлений батьківських прав.

Мати ОСОБА_6 проживає у АДРЕСА_2. ОСОБА_6 не підтримує ніяких стосунків з сином, його життям та здоров'ям не цікавиться, не дбає про його майбутнє, не готує до самостійного життя. Так, з вересня 2010 року по червень 2014 року ОСОБА_2 навчався у Путивльській загальноосвітній школі - інтернаті, де і проживав.

Зимові та літні канікули ОСОБА_2 проводив у м. Вишгороді в родині дядька ОСОБА_3. Батько ОСОБА_2 надавав адміністрації Путивльської загальноосвітньої школи - інтернату листи служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації з дозволами забрати сина на канікули, однак, між батьком та сином не було позитивних стосунків і хлопець жив з дядьком.

В грудні 2010 року за повідомленням служби у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації мало вирішитися питання про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав. Однак, до червня 2014 року ОСОБА_2 навчався та проживав у Путивльській загальноосвітній школі-інтернаті, хоча батьки хлопця не були позбавлені батьківських прав. Обоє батьків грубо порушували право дитини на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, гарантоване ст.11 Закону України «Про охорону дитинства».

22.07.2014 року Кролевецький районний суд Сумської області розглянув цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (дитини) до матері ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та відмовив у задоволенні позову. Разом з тим суд вирішив: попередити ОСОБА_6 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов'язків. Апеляційний суд Сумської області своєю ухвалою від 11.09.2014 року залишив рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 22.07.2014 року без змін, вказавши на те, що питання про можливість позбавлення відповідачки батьківських прав може бути предметом судового розгляду у майбутньому, у випадку подальшого невиконання ОСОБА_6 своїх обов'язків.

Після розгляду судом справи ОСОБА_6 не змінила своє ставлення до виховання ОСОБА_2, дитину у сім'ю не забрала, навіть не мала такого наміру. З сином не спілкується, не виявляє до нього ніякої материнської уваги. Так, згідно з повідомленням директора Вишгородської загальноосвітньої школи від 21.01.2015 року № 28 ОСОБА_2 до закладу влаштовував його дядько ОСОБА_3, шкільним життям та навчанням сина мати не цікавиться. По досягненню дитиною шістнадцятирічного віку паспорт ОСОБА_2 допомагала оформити та отримати не мати, а сім'я дядька.

Орган опіки та піклування Тулиголівської сільської ради, на який Кролевецьким районним судом покладено контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов'язків, в акті обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_6 від 11.02.2015 року та в довідці - характеристиці від 18.02.2015 року вказує на те, що «у будинку, де проживає сім'я ОСОБА_6, санітарно - гігієнічні умови витримуються, для дітей створені умови для навчання і відпочинку. ОСОБА_2 до матері в с. Тулиголове не приїздить, спілкуватися з мамою не виявляє бажання, навіть не завжди відповідає на телефонні дзвінки матері. ОСОБА_6 відкрила поточний рахунок в банку, на який по мірі можливості, кладе кошти, картка знаходиться у користуванні у сина». Однак, при спілкуванні з ОСОБА_2 начальником служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації ОСОБА_10 з'ясовано, що він бачив матір останній раз, коли відбувалося засідання суду 14.07.2014 року, матір йому ніколи не телефонує, навіть не привітала з днем народження, карткового рахунку у нього немає, харчуванням, одягом, предметами гігієни, шкільним приладдям та іншими речами побутового вжитку його забезпечує дядько ОСОБА_3. У своїй заяві від 22.01.2015 року начальнику служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації ОСОБА_2 просить допомоги у вирішенні питання про позбавлення матері батьківських прав, оскільки не виявляє до неї ніяких почуттів.

В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування Вишгородської РДА Київської області Грищенко К.А. підтримала позовні вимоги в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що батько хлопця згідно з рішенням Вишгородського районного суду від 08.08.2014 року позбавлений батьківських прав. Мати проживає у с.Тулиголове Кролевецького району Сумської області. ОСОБА_2 з вересня 2010 року по червень 2014 року навчався у Путивльській загальноосвітній школі-інтернаті, куди його влаштувала бабуся. Мати життям, здоров'ям, навчанням, успіхами чи невдачами сина не цікавилася, не виявляла до нього ніякої материнської турботи. На канікулах ОСОБА_2 перебував у м.Вишгороді за заявою батька. Однак, проживав не в сім'ї батька, а в сім'ї дядька ОСОБА_3, в якого проживає і тепер, дядько утримує його і виховує. ОСОБА_2 звертався до Кролевецького районного суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав. 22.07.2014 року Кролевецький районний суд відмовив у задоволенні позову та попередив матір про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина, поклав на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов'язків. Однак, мати продовжує свідомо ухилятися від виконання батьківських обов'язків: з сином не спілкується, його життям, здоров'ям, навчанням не цікавиться. ОСОБА_2 проживає у сім'ї дядька ОСОБА_3, який фактично утримує і виховує племінника, що залишився без піклування батьків. Вона також пояснила, що ОСОБА_2 фактично залишився без батьківської опіки; проживаючи поза сім'єю. не має статусу дитини, позбавленої батьківської опіки. Закінчивши 9 класів школи, хлопець бажає продовжити навчання в ліцеї, на що мають надати згоду батьки, зокрема, мати, яка взагалі не підтримує стосунків з сином. Враховуючи, що мати не змінила свого ставлення до виховання дитини, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, ОСОБА_2 проживає у сім'ї дядька, служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації вважає, що є всі підстави для позбавлення матері дитини батьківських прав.

Неповнолітній ОСОБА_2 підтримав заявлений в його інтересах позов та підтвердив пояснення представника органу опіки та піклування Вишгородської РДА Грищенко К.А. щодо постійного проживання в сім'ї дядька ОСОБА_3 в м.Вишгороді. Також пояснив, що продуктами харчуванням, одягом, предметами гігієни, шкільним приладдям його забезпечує дядько ОСОБА_3. Після судового засідання в Кролевецькому районному суді в липні 2014 року мати одразу залишила приміщення суду, не поговоривши навіть з ним, після чого не спілкувалася з ним і не намагалася цього робити. В серпні 2014 року, коли він перебував на відпочинку, він телефонував їй з проханням забрати його документи з Путивльської школи-інтернату та передати їх йому для влаштування у школу в м. Вишгород, однак вона заперечувала проти цього, документи своєчасно не були передані і він пішов до школи після 01.09.2014року. Аналогічна ситуація склалася при отриманні паспорта і лише, завдячуючи сім'ї дядька він протягом одного дня отримав паспорт в м. Кролевець. Жодних коштів, предметів одягу та т.ін.,тим більше банківської картки, мати йому не передавала після липня 2014 року. Він спілкується з братом та сестрою, за можливості з бабусею, яка проживає в с. Тулиголове, які бажають з ним спілкуватися, однак з матір'ю у нього зв'язку немає, вона не цікавиться його життям. не виявляє турботи про нього як сина, а тому він вважає, що вона має бути позбавлена батьківських прав щодо нього. ОСОБА_2 також зазначив, що фактично його виховували протягом всього життя дідусь та бабуся, які проживали в м. Вишгород (батьки батька), та бабуся, яка проживає в с. Тулиголове, з якими у нього дійсно склалися родинні стосунки. Він постійно на канікули приїздив в м. Вишгород; зараз його сім'єю стала сім'я дядька. Оскільки він висловив намір продовжити навчання у військовому ліцеї, протягом останнього року дядько доклав значних зусиль, в тому числі матеріальних, для покращення його знань з різних шкільних предметів, оскільки рівень знань після школи-інтернату був недостатнім. Він бажає в подальшому проживати в сім'ї дядька, де для нього створені всі необхідні умови.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_6 нехтує своїми обов'язками щодо участі у вихованні сина ОСОБА_2, не спілкується з ним у повному обсязі; фактично вона формально є матір'ю, адже її син не відчуває від неї материнського тепла, турботи. Всі ці обставини звичайно мають негативний вплив на розвиток дитини. Але він до племінника відноситься як до рідної та близької йому людини. І в попередні роки, коли його брату надавався дозвіл забрати дітей з школи-інтернату на канікули, фактично діти були у його батьків чи у нього. Останній рік ОСОБА_2 живе постійно в його сім'ї, для чого створені всі належні умови. Він підтримує бажання ОСОБА_2 продовжити навчання у військовому ліцеї, з своїми планами на майбутнє ОСОБА_2 ділиться саме з ним. Він не налаштовує його проти матері, розуміючи. що вони самі близькі люди, однак ОСОБА_6 ніяким чином не проявляє себе як матір. ЇЇ твердження про відкриття карткового рахунку є вигадкою. На його думку. вона самоусунулася від виконання батьківських обов'язків і не скористалася можливістю, наданою їй судом, щодо налагодження стосунків з сином та доведенням того, що вона є дійсно матір'ю, яка піклується за свою дитину і виконує покладені на неї законом обов'язки.

Представник служба у справах дітей Кролевецької райдержадміністрації Чабан В.М. (а.с.57) пояснила, що питання доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно її сина ОСОБА_2 було розглянуто 05.05.2015 року на комісії з питань захисту прав дитини Кролевецької районної державної адміністрації. Членами комісії було прийняте рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 був прийнятий з врахуванням того, що ОСОБА_6 не була заслухана особисто; в довідці сільської ради було зазначено про відкриття карткового рахунку ОСОБА_6 та ін., відсутність компроментуючих матеріалів щодо поведінки ОСОБА_6 Сам факт перебування дітей в Путивльській школі-інтернаті не є підставою для позбавлення батьківських прав батьків дітей, оскільки перебування в даній школі не свідчить про ухилення батьків від виховання своїх дітей. Але питання щодо ОСОБА_6 ставиться не вперше. Однак, пояснення представника Тулиголівської сільради, пояснення дитини, свідків свідчить про те, що ОСОБА_6 не скористалася наданою їй в минулому році можливість змінити свою поведінку по відношенню до виховання та участі в житті сина ОСОБА_2. В інтересах дитини, з метою його соціального захисту, враховуючи його вік, бажання продовжити навчання, буде позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав.

Голова Тулиголівської сільської ради Кролевецького району ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_6 хоча й зареєстрована в с.Тулиголове Кролевецького району, однак на території сільської ради зараз не проживає, місце її знаходження не відомо. Після отримання запиту з приводу поведінки ОСОБА_6 після винесення судового рішення Кролевецьким райсудом в 2014 році одразу надати відповідь не було можливості, оскільки ОСОБА_6 в селі не було. За весь період з липня 2014 року вона перебувала в селі протягом кількох тижнів. При її явці було проведено обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання сім'ї ОСОБА_6 Будинок, в якому вона зареєстрована, для житла непридатний, він їй не належить. Вся сім'я проживає в будинку, придбаному її матір'ю, хоча документи також не оформлені. Фактично дітьми піклується мати ОСОБА_6 - ОСОБА_11 При приїзді в село ОСОБА_6 не конфліктує ні з ким, однак, що стосується питання виховання дітей, то, на його думку, вона ігнорує своїми обов'язками, переклавши їх на свою матір та інших осіб. При виклику її на засідання виконкому Тулиголівської сільради, до неї були поставлені питання, пов'язані з вихованням дітей, зокрема, що стосується стосунків з сином ОСОБА_2. ОСОБА_6 дала пояснення про те, що з сином намагається спілкуватися, однак він не завжди відповідає на її телефонні дзвінки; вона відкрила банківський картковий рахунок, на який по можливості кладе грошові кошти, картка знаходиться у користуванні сина. ОСОБА_5 також пояснив, що в акті обстеження житлово-побутових умов відображені дійсні умови проживання сім'ї відповідача, яка, як вона пояснила, їздить на заробітки в м. Київ. Що стосується відносин ОСОБА_6 з сином, то всі дані в довідці-характеристиці зазначені зі слів ОСОБА_6, при видачі довідки-характеристики про це помилково в ній не зазначено. При цьому він вказав, що ОСОБА_6 було зобов'язано надати у виконавчий комітет документи в підтвердження її слів, про що вона пообіцяла, однак не надала ніяких документів і після чергового від'їзду з села, більш у ньому не з'являлася. Як представник Тулиголівської сільради вважає, що позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав буде в інтересах дитини.

Відповідачка ОСОБА_6 належним чином, відповідно до ч.5 ст.74, ч.3 ст.76 ЦПК України, повідомлялась за адресою її проживання - с.Тулиголове Кролевецького району про дату, час та місце попереднього судового засідання, повнолітньому члену сім'ї ОСОБА_6 була вручена позовна заява з доданими документами, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.47), мати ОСОБА_6 - ОСОБА_11 попереджалась представником Тулиголівської сільської ради про проведення попереднього судового засідання 07.05.2015р. (а.с.72), ОСОБА_11 також була вручена ухвала попереднього судового засідання (а.с.69, 73), однак ОСОБА_6 до суду не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не надала. За клопотанням Вишгородської РДА Київської області у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, 18.05.2015 року було зроблено оголошення через газету «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача ОСОБА_6 на розгляд справи по суті, призначений на 10 годину 30 хвилин 28 травня 2015 року. Зазначене оголошення було опубліковане в газеті «Урядовий кур'єр» 22.05.2015 року (а.с.83), що у відповідності до ч.4, ч.9 ст.74 ЦПК України є належним та завчасним повідомленням. Однак відповідач в зазначене судове засідання не з'явилася, своїх заперечень щодо позову чи заяви про визнання позову суду не надала.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що її дочка ОСОБА_6 через відсутність роботи в селі вимушена виїжджати на заробітки в м.Київ. Причиною влаштування дітей до інтернату була потреба шукати роботу за межами села, як їй, ОСОБА_11, так і її дочці, щоб мати змогу матеріально забезпечувати сім'ю. Свідок не заперечувала, що її донька неодноразово залишала місце проживання на тривалий час, не повідомляла про місце свого перебування, діти залишалися з нею, пізніше - в школі-інтернаті. У зв'язку з цим вона сама приблизно в 2008 році ставила питання про позбавлення доньки батьківських прав, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що донька виїздить на заробітки. Донька завжди турбувалася про дітей, зароблені кошти витрачала не лише на свої потреби, а в першу чергу, на придбання речей для дітей. Коли вона не могла заробити гроші, то вона не приїздила додому. Вона як бабуся піклувалася про онуків, в тому числі і про ОСОБА_2. Однак, на її думку, ОСОБА_2 перебуває під впливом дядька ОСОБА_3, який може краще забезпечити його матеріально, але, на її думку, в цьому немає вини її доньки. Після судового рішення 2014 року донька намагалася налаштувати стосунки з сином, спілкувалася з ним по телефону, вітала його з святами, однак він не виявляє бажання в спілкуванні. Донька не могла придбати речі, які бажав мати ОСОБА_2, оскільки у неї не було для цього коштів. На час перевірки житлово-побутових умов та перебування доньки вдома у неї не було коштів для відкриття банківського рахунку, в усякому випадку, їй про це невідомо. З лютого 2015 року, після останнього від'їзду доньки на заробітки, вона не знає, де та перебуває,оскільки вона не має телефону, а діти не можуть з нею зв'язатися по всім номерам телефону, які вони знають, тому вона звернулася в Кролевецький РВ УМВС з питанням про її розшук.

Свідок ОСОБА_12 дала показання про те, що з лютого 2015 року вона не знає про місце перебування матері, ОСОБА_6, оскільки та на зв'язок не виходить. Протягом життя вихованням як її так і її братів більше займалися бабусі та дідусь, а не мати. Вона спілкується з братом ОСОБА_2, який проживає у дядька і для якого там створені всі належні умови. Свідок підтвердила, що у вересні 2014 року на прохання брата пересилала йому документи для оформлення у Вишгородську школу, про брата більше турбується дядько та його сім'я ніж мати.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердила той факт, що ОСОБА_2 проживає в їх з ОСОБА_3 сім'ї з літа 2014 року постійно, вони забезпечують його всім необхідним. Ніхто не чинить будь-якого впливу на дитину з метою, щоб той не спілкувався з матір'ю, однак вона сама не проявляє для цього бажання.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що історія ОСОБА_2 ій відома як бувшому начальнику служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської РДА з 2010 року. В теперішній час дитина фактично живе поза сім'єю, батько позбавлений батьківських прав, мати уникає виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і інтереси дитини мають бути захищені шляхом позбавлення матері батьківських прав і визначення особи, чяка буде захищати інтереси дитини.

Свідок ОСОБА_15 підтвердила факт перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_12 на канікулах протягом значного періоду часу в м. Вишгород в сім'ї ОСОБА_3 та його батьків.

Заслухавши пояснення представника позивача - органу опіки та піклування Вишгородської РДА Грищенко К.А., пояснення представника служби у справах дітей Кролевецької РДА Чабан В.М., неповнолітнього ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_3, сільського голови с.Тулиголове ОСОБА_5, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_15, думку прокурора Школи О.М. з приводу заявленого позову, яка вважає, що позов слід задовольнити, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Вишгородської РДА в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7) вбачається, що його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_17, але тривалий час з ним не проживає (а.с.23). Крім сина ОСОБА_2 ОСОБА_6 є матір'ю ще двох дітей: ОСОБА_12, 1997 р.н., та ОСОБА_18, 2003 р.н. (а.с.22, 23).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08.08.2014 року ОСОБА_7 позбавлений батьківських прав стосовно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33-34).

Згідно інформації Вишгородського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14.05.2015 року під час індивідуальної роботи психолога з дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено наступне. Дитина відкрита до спілкування. Зі злів ОСОБА_2, батько та мати не займались його вихованням та утриманням. Після «зникнення» батьків з життя дитини та смерті діда, який опікувався ОСОБА_2 - все це озвалося в серці дитини болем, страхом, втратою почуття безпеки, усвідомленням своєї непотрібності батькам. На фоні цих переживань хлопець потрапляє на проживання в школу-інтернат, що знову завдає йому психологічної травми.

Під час проживання підлітка в інтернатному закладі рідний дядько ОСОБА_3 постійно підтримував ОСОБА_2 психологічно, матеріально. Підліток майже всі канікули проводить у дядька, при цьому рідний батько проживає поряд в одному місті.

Влітку 2014 року, вкотре приїхавши на канікули до дядька, хлопець не мав бажання повертатись до інтернату та батьки не збирались його звідти забирати. Зі слів ОСОБА_2 свою матір він останній раз бачив під час суду 14 липня 2014 року. В суді розглядалась особиста заява хлопця щодо його волевиявлення позбавити рідну матір батьківських прав на нього. За весь цей час матір не дзвонила, не цікавилась життям та здоров'ям дитини. Юнак з 04 вересня 2014 року пішов навчатись до Вишгородської ЗОШ №1. Все приладдя, одяг та підручники забезпечив ОСОБА_2 його дядько ОСОБА_3. Зі слів хлопця проживати в родині дядька йому комфортно, до нього відносяться як до рівноправного члена сім'ї. Навчання теж у хлопця покращилось, оскільки йому допомагають рідні люди. У ОСОБА_2 є бажання після 9-го класу продовжити навчання у військовому ліцеї. Підліток дуже стурбований тим, що мати порушує його права на навчання, оскільки після суду 2014 р., жодного разу вона не телефонувала, не цікавилась ним. Де знаходиться мати невідомо (а.с.87).

З акту обстеження умов проживання служби у справах дітей Вишгородської РДА від 22.01.2015 року (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 проживає в сім'ї ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, умови проживання задовільні, квартира суха, світла, з усіма зручностями, мебльована, є вся необхідна побутова техніка. Для виховання та розвитку ОСОБА_2 створені такі умови: окреме ліжко, стіл для підготування уроків; у достатній кількості сезонного одягу, взуття; забезпечений шкільним приладдям, користується комп'ютером. Стосунки у сім'ї позитивні, дружні.

Відповідно до вимог ст.165 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Способи та методи ухилення від обов'язку з виховання та утримання дитини чітко виписано в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р.№ 3 в п.16.: ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Як на підстави позбавлення батьківських прав своєї матері ОСОБА_6 ОСОБА_2 в своїй письмовій заяві від 22.01.2015 року на ім'я начальника служби у справах дітей Вишгородської РДА (а.с.12-13) посилається на те, що його мати ОСОБА_6 не займається його вихованням, утриманням, не цікавиться його життям, здоров'ям, навчанням. З вересня 2010 року по червень 2014 року він навчався в Путивльській загальноосвітній школі-інтернат, куди влаштувала його бабуся. Разом з ним в інтернаті навчались його старша сестра ОСОБА_12 та молодший брат ОСОБА_18. За час навчання в інтернаті його батьки жодного разу не цікавилися його навчанням, шкільним життям, на свята, які проводились в інтернаті та батьківські збори не приїжджали. Він не виявляє до матері ніяких почуттів, з червня 2014 року він з матір'ю не спілкується, оскільки її не бачить. З днем народження або з іншими святами мати його не вітала. З 2006 року по даний час він перебуває на повному утриманні у сім'ї дядька ОСОБА_3, який займається його вихованням, оздоровленням, дозвіллям. Надалі він також має намір проживати у сім'ї дядька ОСОБА_3

Факт ігнорування ОСОБА_6 як матері виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина ОСОБА_2 під час його навчання в Путивльській загальноосвітній школі-інтернат підтверджується також актами відвідування дитини батьками або опікуном (а.с.88, 89, 90, 91).

Відповідно до ч.2, ч.5 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Рішенням Кролевецького районного суду від 22.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, яке залишено без змін ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 11.09.2014 року, встановлені факти ухилення ОСОБА_6 щодо виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина ОСОБА_2, які згідно ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Однак, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а сама ОСОБА_6 категорично заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, прагнула і доводила свою участь у вихованні дітей. З врахуванням зазначеного, суд визнав, що така позиція дитини про позбавлення її матері батьківських прав є передчасною та попередив ОСОБА_6 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2

Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 від 23.03.2015 року (а.с.36-37) також встановлено, що мати продовжує свідомо ухилятися від виконання батьківських обов'язків: з сином не спілкується, його життям, здоров'ям, навчанням не цікавиться. ОСОБА_2 проживає у сім'ї дядька ОСОБА_3, який фактично утримує і виховує племінника, що залишився без піклування батьків. Враховуючи, що мати не змінила свого ставлення до виховання дитини, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, ОСОБА_2 проживає у сім'ї дядька, а не у своїй біологічній родині, служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації вважає, що є всі підстави для позбавлення матері дитини батьківських прав.

Висновок Кролевецької РДА, як органу опіки та піклування, про недоцільність позбавлення ОСОБА_6 стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 суд не може прийняти до уваги, оскільки містить суперечливі дані щодо участі матері ОСОБА_6 у вихованні та утриманні свого сина ОСОБА_2, які змусили представника служби у справах дітей Кролевецької РДА в ході судового розгляду справи змінити свою позицію щодо необхідності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Своєю поведінкою та своїм особистим життям ОСОБА_6 не сприяє нормальному вихованню свого сина. Фактично мати залишила сина поза сімейним вихованням, не лише не забезпечує базові потреби сина (харчування, одяг), а й не дбає про його навчання та підготовку до самостійного життя, що так важливо у його віці. Хлопець не бачить позитивного прикладу з боку матері щодо виховання дитини у сім'ї, виховання моральних сімейних цінностей, традицій, піклування про дітей, що може негативно вплинути на свідомість дитини та у подальшому самостійному сімейному житті зневолювати його ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Як встановлено в судовому засідання ОСОБА_6 з лютого 2015 року, залишивши місце свого проживання в с. Тулиголове, фактично взагалі втратила зв'язок з сім'єю, в тому числі і з сином ОСОБА_2, що мало місце неодноразово і раніше. Даючи пояснення в Тулиголівському сільвиконкомі щодо стосунків з сином в порядку виконання рішення Кролевецького районного суду, ОСОБА_6 фактично дала неправдиві відомості з цього приводу та зникла, зобов'язавшись надати підтверджуючі документи про щзміну свого ставлення до виховання сина.

Таким чином, мати ОСОБА_6, нехтуючи попередженням Кролевецького районного суду, продовжує свідомо ухилятися від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, що відповідно до п.2 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Фактично дитина залишилася без батьківського піклування, задоволення даного позову дасть можливість встановити ОСОБА_2 відповідний юридичний статус та забезпечити соціальний захист дитини.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, які здійснюють соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції, а тому звернення позивача - Вишгородської РДА до суду є обґрунтованим.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ст.ст.165 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 45, 46, 57, 60, 209, 212, 214, 215, ч.3 ст.88 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м. Вишгород Київської області, зареєстровану в АДРЕСА_3. проживаючу в АДРЕСА_2, позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народження якого зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції 20 січня 1999 року за актовим записом №9.

Дитину, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, передати органу опіки та піклування.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. І. Сіра