АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/897/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 22-ц/789/809/15 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Вербовецька сільська рада про визнання недійсним заповіту, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, складеного його братом ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки померлий не міг керувати та усвідомлювати значення своїх дій на час його складання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2015р. позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_4 від 16.10.2007р., посвідчений секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Василик О.А., зареєстрований у реєстрі за №61. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 243,60грн. судового збору.

З апеляційною скаргою звернувся представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову, оскільки висновку суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, апелянт вважає, що померлий ОСОБА_4 не страждав тяжким психічним розладом, опікуна не мав, а тому усвідомлював свої дії і свідомо склав оспорюваний заповіт.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом РАГС Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №95 від 01.09.1958 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьками вказано - батько: ОСОБА_1 та мати: ОСОБА_6.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Відділом ДРАЦС Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №11 від 14.10.2013р.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого с. Вербівці, актовий запис №13 від 16.05.1955 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4. Батьками вказано - батько: ОСОБА_1 та мати: ОСОБА_6.

Заповітом від 16.10.2007 року, посвідченим секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованим в реєстрі за №61 ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_1 на випадок смерті належний йому житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, належні йому дві земельні ділянки в розмірі 2,83га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, які передані для ведення товарного с/г виробництва та розташовані на території Вербовецької сільської ради, а також інше майно, яке буде йому належати на день смерті.

Відповідно до довідки №92 від 07.02.2014р. виданої виконкомом Вербовецької сільської ради Теребовлянського району ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №11 від 14.10.2013р. на день смерті проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 один. Підстава: погосподарська книга №1, об'єкт погосподарського обліку - 0022.

Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі Приватним нотаріусом Гордєєвою Л.І. заведена спадкова справа за номер у спадковому реєстрі 55712364 та у нотаріуса 7/2014, дата заведення 10.02.2014р., спадкодавець: ОСОБА_4, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3., дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 звернувся із заявою, яка зареєстрована за №26 від 11.02.2014року у спадковій справі №7/2014 приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвій Л.І., про те, що він приймає всю спадщину після смерті брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Крім нього інші спадкоємці, передбачені ст.1261-1266 Цивільного кодексу України - брат померлого ОСОБА_2 (а.с.119).

Відповідно до ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №29 від 09.02.2015р., захворювання ОСОБА_4 позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту від 16.10.2007р.

З таким висновком погоджується і колегія апеляційного суду, так як він підтверджується встановленими обставинами у справі та не заперечується іншими об'єктивними та допустимими доказами.

Відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст.1257 ЦК суд відповідно до ст. 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №29 від 09.02.2015р. №04-5/585, проведеної у встановленому законом порядку, ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворювання, яке позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту 16.10.2007р.

Даний висновок є категоричним та не містить припущення щодо психічного стану спадкодавця, а тому є належним доказом у справі. Належних доказів, які б спростовували цей висновок не представлено.

Хоча судом допитувались свідки щодо наявності чи відсутності психічних захворювань у померлого ОСОБА_4, проте суд першої інстанції вірно надав їм критичну оцінку, так як дані свідчення мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29.09.2012р. справа №6-9цс12). Крім того, дані покази містять суперечливі відомості.

Посилання апелянта на вчинення померлим ОСОБА_4 інших юридичних дій, зокрема, підписував у різні роки договори, здійснював розрахунки, не є доказом, який б характеризував його психічний стан та підтверджував здатність усвідомлювати свої дії.

Також колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про незаконність судового рішення, оскільки у померлого був відсутній опікун за життя та те, що у нього не було встановлено тяжкого психічного розладу, так як дані обставини стосуються питання обсягу цивільної дієздатності. В розумінні ст. 225 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, суд першої інстанції врахував всі обставини справи та ухвалив обґрунтоване та законне рішення.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.О. Козак