Справа № 673/546/15-ц
Провадження № 2/673/285/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі:головуючого - судді Коваля Ф.І.,

при секретарі Демчишиній Н.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Приказюка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Деражні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Шпичинецької сільської ради Деражнянського району і відділу Держземагенства у Деражнянському районі про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та зобов'язання повернути спадкоємцю сертифікат на право на земельну частку (пай) для оформлення спадщини, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Шпичинецької сільської ради Деражнянського району і відділу Держземагенства у Деражнянському районі про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та зобов'язання повернути спадкоємцю сертифікат на право на земельну частку (пай) для оформлення спадщини.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Теперівка Деражнянського району помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно, яким є земельна ділянка, площею 3,2299 га, розташована на території Шпичинецької сільської ради Деражнянського району, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем до майна померлого за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав, проте в цьому йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вищевказану земельну ділянку здійснена за померлим після його смерті, тому він просить задовольнити його позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача Шпичинецької сільської ради Деражнянського району позов визнав, не заперечуючи в його задоволенні.

Представник відповідача відділу Держземагенства у Деражнянському районі в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги вона визнала.

Вислухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області.

Померлий був власником земельної ділянки, площею 3,2299 га, розташованої на території Шпичинецької сільської ради Деражнянського району, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення сесії Шпичинецької сільської Ради народних депутатів від 12 вересня 2011 року.

Проте, як вбачається із вказаного державного акта, він був виданий 7 листопада 2001 року, тобто після смерті ОСОБА_5

Крім того, як з'ясовано судом, оригінал державного акта був втрачений, з приводу чого позивачем було зроблено оголошення у газеті «Вісник Деражнянщини» №12 від 26 березня 2015 року.

Позивач є спадкоємцем першої черги до майна померлого ОСОБА_5

за законом, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Інших спадкоємців до майна померлого немає.

Згідно з письмовим повідомленням Деражнянської державної нотаріальної контори №366/01-16 від 31 березня 2015 року, ОСОБА_3 відмовлено в оформленні його спадкових прав після смерті ОСОБА_5 із тих підстав, що правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній та державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена за померлим після його смерті.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 182 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що у ОСОБА_5, як у спадкодавця, право власності на вищенаведену земельну ділянку не виникло, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання державного акта на право приватної власності на землю недійсним у зв'язку з видачею його після смерті спадкодавця.

Разом із цим, судом встановлено, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю був виданий ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_2, виданого згідно з розпорядженням Деражнянської райдержадміністрації №432 від 24 січня 1997 року та зареєстрованого 4 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 216.

Факт видачі ОСОБА_5 вказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) підтверджується наявною в матеріалах справи його архівною копією.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої Деражнянською державною нотаріальною конторою 22 квітня 2015 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

Пунктом першим Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був переданий за життя спадкодавцем до Деражнянської райдержадміністрації, яка надавала відповідний дозвіл на розроблення землевпорядної документації для отримання державного акта, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов'язання відділу Держземагенства у Деражнянському районі повернути позивачу, як спадкоємцю після смерті ОСОБА_5, сертифікат на право на земельну частку (пай).

Керуючись ч.1 ст. 182, ст.ст. 1216, 1218, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 125, 126, Розділом Х Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати державний акт на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1, виданий на підставі рішення сесії Шпичинецької сільської Ради народних депутатів від 12 вересня 2011 року на ім'я ОСОБА_5, недійсним.

Зобов'язати відділ Держземагенства у Деражнянському районі повернути ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку(пай), серії НОМЕР_2, виданий згідно з розпорядженням Деражнянської райдержадміністрації №432 від 24 січня 1997 року на ім'я ОСОБА_5, та зареєстрований 4 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 216.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ф. І. Коваль