Провадження 2/235/492/15
Єдиний унікальний № 235/340/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючої судді Стоілової Т.В.,

при секретарі Загорулько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Красноармійська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики дійсним, стягнення грошових коштів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2015 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору займу від 15.10.2013 року дійсним, стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 5000 грн., та судових витрат - судового збору в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 жовтня 2013 року вона позичила відповідачці, на її прохання, гроші в розмірі 5000грн. строком на 2 місяці. В зв'язку з тим, що раніше вони працювали разом з відповідачко, вона довіряла їй і тому погодилась надати їй позику на вказану суму без підписання договору.

Коли минув строк позики, вона звернулась до відповідачки з проханням повернути борг, але та, обіцяючи повернути борг, затягувала час і не віддавала позичені гроші.

В жовтні 2014 року вона прийшла до відповідачки на роботу та запропонувала їй написати розписку про те, що та має повернути суму боргу протягом місяця, тобто до кінця листопада 2014 року, що та і зробила. Розписка була написана відповідачкою власноручно в присутності свідка ОСОБА_3, що на думку позивача, підтверджує дійсність договору та суму боргу.

Оскільки, в зазначений в розписці час, відповідачка не виконала умови договору та не повернула суму боргу, позивачка просить суд визнати дійсним договір позики, укладений 15.10.2013 року між нею та ОСОБА_2, стягнути з відповідачки на її користь суму боргу в розмірі 5000 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечувала проти позову, але пояснила, що вона працює в ДП «Донецька залізниця» станція Красноармійськ, приймальником поїздів, її заробітна плата в середньому складає 2000грн. і вона не має коштів для повернення суми боргу.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Із пояснень сторін та розписки відповідачки ОСОБА_2 від 10.10.2014 року. вбачається, що 10.10.2014 року вона зобов'язалась повернути до кінця листопада 2014 року позивачці ОСОБА_1 борг в сумі 5000 грн., які відповідачка позичила 15.10. 2013 року. (а.с.4)

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян(340 грн.), а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Оскільки судом встановлено, що договір позики між сторонами було укладено в простій письмовій формі(тобто розпискою, яку ніхто не оспорює), суд вважає, що вимоги позивача про визнання договору позики дійсним заявлені зайво і в їх задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав належним чином своє зобов'язання перед позивачкою ОСОБА_1 та не повернула їй суму боргу в розмірі 5000 гривень,тому суд вважає, що з відповідачки на користь позивача в судовому порядку слід стягнути суму боргу в розмірі 5000 грн.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2. на користь позивачки ОСОБА_1 також підлягають стягненню судові витрати - судовий збір, сплачений нею при поданні позову, в сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст.536, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218,224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики дійсним, стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН № НОМЕР_2 суму боргу за договором позики в розмірі 5000(п'яти тисяч) гривень та судові витрати - судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити як необґрунтованих.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя: